ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року	м. Одеса	Справа № 915/229/24	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Діброви Г.І.
суддів: Савицького Я.Ф., Ярош А.І.

секретар судового засідання  Ісмаілова А.Н.

за участю представників учасників справи:
від Миколаївської обласної прокуратури-Шеплітіс О.І., на підставі посвідчення;
від Синюхино-Брідської сільської ради, с. Синюхин Брід, Миколаївської області-не з`явився;
від Приватного акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт», м. Черкаси-Новиков О.І. на підставі ордеру.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Миколаївської обласної прокуратури
на рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.04.2025 року, суддя першої інстанції Ржепецький В.О., повний текст складено та підписано 29.04.2025 року
у справі № 915/229/24
за позовом: Заступника керівника Первомайської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Синюхино-Брідської сільської ради, с. Синюхин Брід, Миколаївської області
до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт», м. Черкаси
про стягнення коштів за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів у розмірі 14 506 288 грн 78 коп.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

У березні 2024 року Заступник керівника Первомайської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Синюхино-Брідської сільської ради звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт», м. Черкаси, в якій просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт», м. Черкаси на користь Синюхино-Брідської сільської ради, с. Синюхин Брід, Миколаївської області грошові кошти у розмірі 14 506 288 грн 78 коп., за користування земельними ділянками з кадастровими номерами 4825480400:05:000:0011, 4825480400:05:000:0012 і 4825480400:03:000:0051 загальною площею 61,22га, розташованими в межах Синюхино-Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської .
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що строк дії договору оренди земельних ділянок, укладеного 19.06.2007 між Первомайською районною державною адміністрацією та Відкритим акціонерним товариством «Первомайський кар`єр «Граніт», яке в подальшому було реорганізоване у Приватне акціонерне товариство «Первомайський кар`єр «Граніт», закінчився 03.07.2017.
Водночас, згідно з інформацією Миколаївської обласної державної адміністрації від 31.05.2021, Первомайської районної державної адміністрації від 28.05.2021, Синюхино-Брідської сільської ради від 02.01.2024, а також відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, додаткову угоду про продовження строку дії зазначеного договору укладено не було, її державна реєстрація не здійснювалась.
Незважаючи на це, Приватне акціонерне товариство «Первомайський кар`єр «Граніт» продовжує користування спірними земельними ділянками. Така обставина підтверджується наявністю у Товариства чинного спеціального дозволу на користування надрами для розробки Болеславчицького родовища, правом власності на розташований на цих землях комплекс нерухомого майна, а також поданням упродовж 2021– 2022 років до Державної служби геології та надр України звітних балансів запасів корисних копалин Болеславчицького родовища, у яких відображено обсяги фактично видобутих корисних копалин.
Відповідач не є власником та постійним користувачем земельних ділянок, а отже, не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку. Єдиною можливою формою плати за землю для відповідача як землекористувача є орендна плата, що відповідає положенням підпункту 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України.
Розмір орендної плати та умови її внесення, відповідно до підпунктів 288.1, 288.4 статті 288 Податкового кодексу України та частини другої статті 21 Закону України «Про оренду землі», визначаються договором оренди, укладеним між орендодавцем і орендарем. При цьому, розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності встановлюється з урахуванням нормативної грошової оцінки земель. Для земель несільськогосподарського призначення, розташованих за межами населених пунктів, така оцінка проводиться не рідше ніж один раз на 7– 10 років, що випливає з положень частини п`ятої статті 5, пункту 2 частини першої статті 13, частини другої статті 18 Закону України «Про оцінку земель», а також пункту 9 Типового договору оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 № 220.
Рішенням Первомайської районної ради від 12.07.2017 № 6 затверджено нову нормативну грошову оцінку земельних ділянок, що перебували в оренді Приватного акціонерного товариство «Первомайський кар`єр «Граніт», у загальному розмірі 58 952 644,74 грн, з яких: нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 4,71 га становить 5 113 161,98 грн, площею 3,8892 га — 4 222 103,95 грн, площею 52,62 га — 49 617 378,81 грн.
Приватне акціонерне товариство «Первомайський кар`єр «Граніт» частково сплачувало кошти за користування зазначеними земельними ділянками, зокрема: у період з 01.06.2021 по 31.12.2021 — 178 745,35 грн, упродовж 2022 року — 25 535,05 грн. Зазначене підтверджується інформацією Головного управління ДПС у Миколаївській області від 03.01.2024, податковими деклараціями з плати за землю за 2021– 2023 роки, поданими відповідачем, а також звітом про рух коштів на рахунках за 2021– 2023 роки, долученими до інформації Синюхино-Брідської сільської ради від 02.01.2024. Водночас, така сплата здійснювалась без урахування затвердженої нової нормативної грошової оцінки земель.
Оскільки після закінчення строку дії договору оренди земельні ділянки орендодавцю повернуті не були, відповідач зберіг право видобутку корисних копалин на спірних землях та право власності на розташоване на них нерухоме майно. Унаслідок цього розпорядник земель з моменту закінчення строку дії договору оренди від 19.06.2007 і до теперішнього часу був позбавлений можливості передати спірні земельні ділянки в оренду та отримувати від цього повний дохід. У зв`язку з цим у період з 01.07.2021 по 15.09.2023 місцевий бюджет недоотримав відповідні надходження. 
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 22.04.2025 року у справі №915/229/24 (суддя Ржепецький В.О.) відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, судом першої інстанції зазначено, що основним видом діяльності Приватного акціонерного товариство «Первомайський кар`єр «Граніт» на спірних земельних ділянках є видобування корисних копалин. Згідно п. 3 договору оренди земельних ділянок від 19.06.2007 та акту приймання-передачі земельних ділянок в натурі (на місцевості) від 03.07.2007 земельні ділянки відповідачеві надавалися саме для здійснення добувної промисловості, тому суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач за суб`єктним критерієм належить до гірничодобувних підприємств у розумінні п. 284.4 ст. 284 Податкового кодексу України.
Отже, за твердженням суду першої інстанції, надані відповідачем докази на підтвердження наявності у останнього статусу «гірничодобувного підприємства», підтверджують необхідність застосування до спірних правовідносин положень п. 284.4. ст. 284 Податкового кодексу України, виходячи із площі наданої земельної ділянки для відповідних потреб, тому суд першої інстанції дійшов висновку про те, що прокурором не доведено визначеного розміру коштів за користування земельними ділянками, розташованими в межах Синюхино-Брідської сільської ради, після закінчення строку дії договору оренди земельних ділянок, який має бути стягнутий з відповідача за спірний період саме у такій сумі позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Заступник керівника Миколаївської обласної прокуратури з рішенням суду не погодився, тому звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив суд скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.04.2025 року, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги прокурора у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним з`ясуванням всіх обставин справи.
Зокрема, в апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на обставини, визначені ним в позовній заяві, наголошує на тому, що:
після закінчення строку дії договору оренди земельних ділянок від 19.06.2007 відповідач не оформив продовження орендних правовідносин, земельні ділянки орендодавцю не повернув, проте продовжив фактичне користування ними для здійснення господарської діяльності, зокрема, з видобування корисних копалин, що не заперечувалось самим відповідачем та встановлено судом першої інстанції;
відповідач не є власником або постійним землекористувачем спірних земельних ділянок, а відтак, не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, а єдиною можливою формою плати за землю у спірних правовідносинах є орендна плата. За відсутності чинного договору оренди користування земельними ділянками здійснювалось без належних правових підстав, що, на думку апелянта, зумовлює застосування положень статті 1212 Цивільного кодексу України щодо стягнення безпідставно збережених коштів;
помилковим є висновок суду першої інстанції про застосування до спірних правовідносин пункту 284.4 статті 284 Податкового кодексу України, оскільки передбачений цією нормою пільговий розмір плати може застосовуватись виключно за умови належного оформлення права користування земельними ділянками для потреб гірничодобувної діяльності та визначення відповідних умов у договорі. Відсутність у відповідача оформлених прав на землю, а також відсутність даних щодо площ земель, які фактично використовуються для видобування корисних копалин, унеможливлює застосування зазначеної норми;
розмір заявлених до стягнення коштів визначений на підставі нормативної грошової оцінки спірних земельних ділянок за відповідні періоди, підтвердженої належними та допустимими доказами, з урахуванням індексації нормативної грошової оцінки та ставок орендної плати, встановлених рішеннями органу місцевого самоврядування, тому висновок суду першої інстанції про недоведеність розміру заявлених вимог апелянт вважає необґрунтованим;
суд зобов`язаний перевірити правильність здійсненого розрахунку, а у разі виявлення помилок — визначити належний до стягнення розмір коштів самостійно, не виходячи за межі заявленого періоду та суми позову;
суд першої інстанції не надав належної оцінки всім доводам сторін та поданим доказам, не з`ясував повною мірою фактичні обставини користування відповідачем земельними ділянками та безпідставно звільнив його від обов`язку сплачувати плату за користування землями комунальної власності, чим порушив принцип платного використання землі та інтереси територіальної громади.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.06.2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Миколаївської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.04.2025 року у справі №915/229/24, розгляд справи призначено на 14.08.2025 року 
Судове засідання 14.08.2025 року по справі №915/229/24 за апеляційною скаргою Миколаївської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.04.2025 року не відбулось, у зв`язку з тим, що суддя зі складу колегії суддів, який не є суддею-доповідачем, Савицький Я.Ф., відповідно до наказу в.о. голови суду від 22.07.2025 року №187-в перебував у відпустці з 28.07.2025 по 01.09.2025 року та суддя зі складу колегії суддів, яка не є суддею-доповідачем, Богацька Н.С., відповідно до наказу в.о. голови суду від 12.08.2025 №224-в також перебувала у відпустці з 13.08.2025 по 15.08.2025.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.09.2025 року розгляд апеляційної скарги Миколаївської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.04.2025 року у справі №915/229/24 призначено на 04.11.2025.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 року прийнято колегією суддів у складі головуючого судді Діброви Г.І., суддів: Савицького Я.Ф., Ярош А.І. до свого провадження справу №915/229/24, розгляд апеляційної скарги Миколаївської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.04.2025 року у справі №915/229/24 призначено на 22.01.2026 року.
Судове засідання, призначене на 22.01.2026 року у справі №915/229/24 за апеляційною скаргою Миколаївської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.04.2025 року, не відбулося у зв`язку з проведенням ремонтних робіт з усунення наслідків розгерметизації системи опалення та зі знеструмленням серверного обладнання.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.01.2026 року розгляд апеляційної скарги Миколаївської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.04.2025 року у справі №915/229/24 призначено на 12.02.2026.
24.06.2025 року через підсистему «Електронний суд» до Південно-західного апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт», м. Черкаси надійшов відзив (вх.№ 2072/25/Д2), у якому відповідача просив суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги Миколаївської обласної прокуратури, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Відзив судовою колегією долучено до матеріалів господарської справи.
Зокрема, у відзиві відповідач наголошує на тому, що:
доводи апеляційної скарги є безпідставними та такими, що не спростовують висновків господарського суду Миколаївської області, викладених в оскаржуваному рішенні, а фактично зводяться до повторення позиції прокурора, яка вже була предметом всебічного та повного дослідження судом першої інстанції;
суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку поданим сторонами доказам відповідно до вимог статей 74– 79, 86 Господарського процесуального кодексу України та дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність заявлених прокурором вимог, зокрема, щодо розміру коштів, які підлягають стягненню за користування земельними ділянками у спірний період.
Приватне акціонерне товариство «Первомайський кар`єр «Граніт» є гірничодобувним підприємством, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а відтак, до спірних правовідносин обґрунтовано застосовано положення пункту 284.4 статті 284 Податкового кодексу України. При цьому, відповідач звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що правова позиція суду першої інстанції узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду, зокрема, з висновками, викладеними у постановах від 09.02.2022 у справі № 904/4748/20, від 13.09.2023 у справі № 904/4380/21 та від 09.04.2024 у справі № 925/1280/21.
апеляційна скарга не містить посилань на конкретні порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, а наведені в ній аргументи зводяться до переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.
Представник Синюхино-Брідської сільської ради, с. Синюхин Брід, Миколаївської області своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на апеляційну скаргу в строк, визначений ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду про відкриття апеляційного провадження у справі, не надали, що згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
В судовому засіданні, яке відкладалося, прокурор просив суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати з мотивів, викладених письмово в апеляційній скарзі.
Представник відповідача просив суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін з мотивів викладених письмово у відзиві.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином про що свідчать довідки про доставку до їх електронних кабінетів ухвали суду про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду, про причини неявки в судове засідання суд апеляційної інстанції не повідомили, будь-яких заяв чи клопотань процесуального характеру суду апеляційної інстанції не надали.
Згідно із нормами ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема “Іззетов проти України”, “Пискал проти України”, “Майстер проти України”, “Субот проти України”, “Крюков проти України”, “Крат проти України”, “Сокор проти України”, “Кобченко проти України”, “Шульга проти України”, “Лагун проти України”, “Буряк проти України”, “ТОВ “ФПК “ГРОСС” проти України”, “Гержик проти України” суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
З урахуванням викладеного, оскільки судом апеляційної інстанції було створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, явка сторін до суду ухвалами не визнавалася обов`язковою, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, учасники справи мали можливість подати всі необхідні клопотання та заяви, висловити свої позиції щодо суті спору та вимог і доводів апеляційної скарги, а затягування строку розгляду скарги в даному випадку може призвести до порушення прав особи, що прийняла участь в засіданні суду, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Заслухавши пояснення присутніх представників сторін, обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Миколаївської обласної прокуратури не потребує задоволення, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 22 квітня 2025 року у справі №915/229/24 не потребує скасування або зміни, виходячи з наступного.

Господарським судом Миколаївської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

19.06.2007 між Первомайською районною державною адміністрацією Миколаївської області, як орендодавцем, та Відкритим акціонерним товариством «Первомайський кар`єр «Граніт» (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Первомайський кар`єр «Граніт»), як орендарем, було укладено договір оренди земельних ділянок, який зареєстровано у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Бочеславчицькій сільській раді 03.07.2007 за реєстровим №040702200071 (далі - договір оренди землі), за умовами пунктів 1.1, 1.2 якого орендодавець на підставі розпорядження голови Первомайської районної державної адміністрації від 29.01.2003 №23-р передає, а орендар приймає в оренду терміном на 10 (десять) років земельні ділянки загальною площею 61,22 га, у тому числі пасовища площею 3,89 га, землі промисловості - 17,82 га, землі під відкритими розробками, кар`єрами, шахтами - 39,51 га, для добувної промисловості (виробництва будівельних матеріалів) із земель розташованих в межах території Болеславчицької сільської ради Первомайського району.
Відповідно до кадастрового плану, що є додатком до договору оренди землі, земельним ділянкам присвоєно кадастрові номери 4825480400:05:000:0011, 4825480400:05:000:0012 та 4825480400:03:000:0051.
Згідно пунктів 2.1, 2.2 договору оренди землі, орендна плата сплачується орендарем у грошовій формі щомісячно в розмірі 8789 грн 42 коп. та перераховується: код платежу 13050200
в місцевий бюджет Болеславчицької сільської ради на рахунок №33217812700296 в МФО №826013 в УДК у Миколаївській області, код одержувача 23411600, не пізніше 30-го числа кожного місяця. Розмір орендної плати може бути переглянутий по ініціативі орендодавця за згодою сторін не частіше одного разу на рік, шляхом внесення змін до цього договору. У разі збільшення законодавчими органами розміру земельного податку, розмір орендної плати відповідно індексується та нараховується в новому розмірі з дня введення нових ставок земельного податку.
Пунктом 3 договору визначено, що цільове призначення земельні ділянки надаються для добувної промисловості (виготовлення будівельних матеріалів) без зміни цільового призначення на умовах додержання орендарем екологічної безпеки землекористування, додержання ним державних стандартів, норм і правил, проектних рішень.
Відповідно до п.9.2 договору оренди землі, договір оренди земельних ділянок припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.
За умовами п.9.3 договору оренди землі, після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельними ділянками після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Згідно з п.12 договору оренди землі, він набирає чинності після підписання його сторонами і державної реєстрації.
Невід`ємними частинами договору є:
кадастровий план земельної ділянки;
акт визначення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості);
акт про встановлення на місцевості меж зон обмежень прав власності на землю та використання земельних ділянок;
акт приймання-передачі об`єкта оренди;
З розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності, грошова оцінка яких проведена на 01.01.2005 року, вбачається, що земельна ділянка належить до категорії земель промисловості, має площу 61,23 га, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1 054 730,21 грн, при застосуванні ставки орендної плати у розмірі 10 % річний розмір орендної плати складає 105 473 грн.
З акту приймання-передачі земельних ділянок в натурі (на місцевості) від 03.07.2007 року вбачається що на виконання договору оренди земельної ділянки, укладеного 19 червня 2007 року між Первомайською районною державною адміністрацією та ВАТ «Первомайський кар`єр «Граніт», Первомайською районною державною адміністрацією в присутності представників органів земельних ресурсів та Болеславчицької сільської ради передано, а ВАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» прийнято в оренду земельні ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 61,22 га строком на 10 років для добувної промисловості (виробництва будівельних матеріалів), розташовані в межах території Болеславчицької сільської ради.
Державною службою геології та надр України 05.09.1995 року видано спеціальний дозвіл на користування надрами № 343, яким надано право на видобування корисних копалин, а саме гранітів, придатних як сировина для виробництва щебеню будівельного та каменю бутового, а також відсівів від дроблення гранітів, придатних для благоустрою, рекультивації та планування, на Болеславчицькому родовищі, що розташоване на території Миколаївської області, Первомайського району. Зазначений спеціальний дозвіл виданий строком до 14 травня 2035 року та є чинним з урахуванням змін, внесених наказом Державної служби геології та надр України від 10.02.2021 № 152 та наказом від 29.09.2022 № 341.
З листа Миколаївської обласної державної адміністрації від 31.05.2021 року № 05-67/2226-21 вбачається, що Миколаївською обласною державною адміністрацією розглянуто лист Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області щодо надання копій документів та інформації стосовно укладання між облдержадміністрацією та Приватного акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт» договорів оренди землі, їх продовження, укладання додаткових угод, а також повернення земельних ділянок у власність держави. При цьому облдержадміністрація повідомила про відсутність інформації та документів щодо укладення додаткових угод до договору оренди землі, а також відсутність копій актів приймання-передачі відповідних земельних ділянок до облдержадміністрації.
Водночас, Миколаївська обласна державна адміністрація повідомила про наявність наступних документів: звернення ВАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» від 03.06.2017 №685 щодо поновлення та продовження терміну дії договору оренди землі; відповідь облдержадміністрації від 12.07.2017 №2729/0/05-38/3-17 про результати розгляду звернення; звернення департаменту агропромислового розвитку Миколаївської облдержадміністрації до ВАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» від 24.05.2021 №240/06/06.2-26/21 щодо необхідності укладання договору оренди земельної ділянки.
З листа від 03 червня 2017 року (вх. № 685) вбачається, що Відкрите акціонерне товариство «Первомайський кар`єр «Граніт» звернулося до Миколаївської обласної державної адміністрації із заявою про поновлення та продовження строку дії договору оренди землі, в якій зазначило, що на підставі договору оренди земельних ділянок від 19 червня 2007 року, укладеного з Первомайською районною державною адміністрацією, товариство використовує земельні ділянки загальною площею 61,22 га, у тому числі: пасовища — 3,89 га, землі промисловості — 17,82 га, землі під відкритими розробками, кар`єрами, шахтами — 39,51 га, для здійснення діяльності у сфері добувної промисловості (виробництва будівельних матеріалів).Зазначені земельні ділянки передані з земель, що перебували у постійному користуванні Болеславчицького каменедробильного заводу Первомайського району Миколаївської області, який у подальшому було реорганізовано у ВАТ «Первомайський кар`єр «Граніт», та розташовані в межах території Болеславчицької сільської ради Первомайського району Миколаївської області. У листі також зазначено, що договір оренди укладено на підставі Акта про надання гірничого відводу від 27.08.2002 року та спеціального дозволу на користування надрами, реєстраційний № 343 від 05.09.1995 року, строк дії якого продовжено наказами від 14.05.2015 № 113 та від 09.10.2015 № 325.
Листом від 12.07.2017 року № 2729/0/05-38/3-17 Миколаївська обласна державна адміністрація повідомила ВАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» про те, що облдержадміністрацією розглянуто його звернення щодо поновлення договору оренди земельних ділянок, укладеного 19 червня 2007 року між Первомайською районною державною адміністрацією та ВАТ «Первомайський кар`єр «Граніт». За результатами розгляду зазначено, що відповідно до статті 33 Закону України «Про оренду землі» орендар має переважне право на поновлення договору оренди за умови належного виконання обов`язків та своєчасного звернення до орендодавця з листом-повідомленням і проектом додаткової угоди не пізніше ніж за місяць до закінчення строку дії договору.
При цьому встановлено, що звернення ВАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» надійшло до Миколаївської обласної державної адміністрації 19.06.2017, тобто менш ніж за місяць до спливу строку дії договору оренди, який діяв до 03.07.2017, що не відповідає вимогам статті 33 Закону України «Про оренду землі».
Крім того, у листі зазначено, що договір оренди земельних ділянок від 19.06.2007 року не містить усіх істотних умов, визначених статтею 15 Закону України «Про оренду землі», зокрема у ньому відсутні кадастрові номери земельних ділянок, розмір орендної плати визначено не у відсотках від нормативної грошової оцінки, не врегульовано питання індексації орендної плати, строків та порядку її перегляду, а також відповідальності за несплату.
Також зазначено, що вид цільового призначення земельних ділянок, визначений у договорі оренди, не відповідає Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженій наказом Держкомзему України від 23.07.2010 № 548, та даним Державного земельного кадастру.
Водночас, облдержадміністрація звернула увагу на необхідність проведення та затвердження у встановленому законодавством порядку нормативної грошової оцінки земельних ділянок з метою визначення розміру орендної плати, а також на необхідність підтвердження ВАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» належного виконання обов`язків орендаря в частині своєчасного внесення орендної плати.
З рішення Первомайської районної ради Миколаївської області від 12.07.2017 року № 6 вбачається, що районна рада затвердила технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, зокрема тих, що перебувають в оренді ВАТ «Первомайський кар?єр «Граніт» та встановлено, що: земельна ділянка площею 4,7100 га для добувної промисловості (виробництво будівельних матеріалів) в межах території Болеславчицької сільської ради Первомайського району Миколаївської області оцінена у 5 113 161 грн 98 коп.; земельні ділянки площею 3,8892 га та 52,6200 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств, які використовують надра, оцінені відповідно у 4 222 103 грн 95 коп. та 49 617 378 грн 81 коп. Технічну документацію підготували виконавці «Миколаївський підвідомчий дослідний та проектний інститут», інженери-землевпорядники, сертифіковані відповідно до державних норм (сертифікат від 24.01.2013 № 000808, кваліфікаційний сертифікат землевпорядника від 03.01.2013 № 000946). 
В матеріалах справи наявні також Витяги Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області №53/44-21 від 06.08.2021 із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки відповідно до яких нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 4825480400:03:000:0051 на 2021 рік становить 49 617 378,81 грн; нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 4825480400:05:000:0011 на 2020 рік становить 4 222 103,95 грн; нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 4825480400:05:000:0012 на 2021 рік становить 5 113 161 грн 98 коп.
Згідно з інформації Синюхино-Брідської сільської ради від 20 листопада 2023 №966 вбачається, що в Синюхино-Брідській сільській раді відсутні рішення щодо ставок орендної плати за користування земельними ділянками в залежності від їх цільового використання, та розмір ставок земельного податку на території Болеславчицької сільської ради в період з 01.01.2018 року по 14.12.2020 року. 
Листом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 04.07.2017 року № 3-14-0.61-4974/2-17 повідомлено першого заступника голови Миколаївської обласної державної адміністрації про те, що Головним управлінням розглянуто клопотання ВАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» щодо поновлення договору оренди земельної ділянки.
У листі зазначено, що відповідно до частин 1, 2 статті 33 Закону України «Про оренду землі» орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк за умови повідомлення орендодавця до спливу строку дії договору у встановлений договором строк, але не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку договору, з обов`язковим додаванням проєкту додаткової угоди.
Також у листі наведено положення частин 6 та 8 статті 33 Закону України «Про оренду землі», відповідно до яких у разі продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору за відсутності заперечень орендодавця протягом одного місяця договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, а додаткова угода про поновлення договору оренди землі має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку.
За результатами розгляду встановлено, що 19.06.2007 між Первомайською районною державною адміністрацією та ВАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 61,22 га для добувної промисловості (виробництва будівельних матеріалів), розташованої в межах території Болеславчицької сільської ради Первомайського району Миколаївської області, строком на 10 років, який зареєстровано 03.07.2007 за № 040702200071, у зв`язку з чим строк дії договору закінчується 03.07.2017.
Крім того, у листі зазначено, що до наданих матеріалів додано витяг з Державного земельного кадастру та витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. При цьому, Головне управління звернуло увагу, що відповідно до статті 18 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до вимог законодавства, а для земель несільськогосподарського призначення, розташованих за межами населених пунктів, — не рідше ніж один раз на 7– 10 років.
Водночас, у листі зазначено, що визначення умов договору оренди земельної ділянки не належить до повноважень Головного управління Держгеокадастру, а з огляду на те, що порушується питання поновлення строку дії раніше укладеного договору оренди та відсутня необхідність здійснення землеустрою, вирішення зазначеного питання не належить до повноважень Головного управління.
З Листа Департаменту агропромислового розвитку Миколаївської обласної державної адміністрації від 24.05.2021 (№240/06/06.2-26121) щодо укладання договору оренди земельної ділянки вбачається, що Департаментом розглянуто лист Синюхино-Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 27.04.2021 № 539 щодо поновлення договору оренди земельних ділянок промисловості в межах Синюхино-Брідської сільської ради (Болеславчицький старостинський округ) Первомайського району Миколаївської області з ПрАТ «Первомайський кар`єр “Граніт”» та визначення актуального розміру орендної плати.
За результатами розгляду встановлено, що у 2007 році Первомайською районною державною адміністрацією строком на 10 років укладено договір оренди земельних ділянок з ВАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» загальною площею 61,22 га, а саме: земельної ділянки площею 4,7100 га з кадастровим номером 4825480400:05:000:0012, площею 3,8892 га з кадастровим номером 4825480400:05:000:0011, та площею 52,6200 га з кадастровим номером 4825480400:03:000:0051, розташованих у межах території Болеславчицького старостинського округу Первомайського району Миколаївської області. Зазначений договір зареєстровано 03.07.2007 за № 040702200071, строк його дії сплинув 03.07.2017.
Також у листі зазначено, що за інформацією Синюхино-Брідської сільської ради станом на дату розгляду звернення ПрАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» продовжує користуватися вказаними земельними ділянками, сплачує орендну плату, а на земельних ділянках розташоване нерухоме майно, що належить Товариству.
Водночас, Департамент звернув увагу, що відповідно до статті 122 Земельного кодексу України повноваження щодо надання земельних ділянок у користування на умовах оренди за межами населених пунктів належать обласним державним адміністраціям, у зв`язку з чим ПрАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» необхідно звернутися до Миколаївської обласної державної адміністрації з метою укладення договору оренди землі.
З листа Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області від 28.05.2021 року № 1044-01.02-07 вбачається, що Первомайська районна державна адміністрація у відповідь на запит Заступника керівника Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області від 21.05.2021 № 54-1174 надала належним чином завірену копію договору оренди земельних ділянок, укладеного 19 червня 2007 року між Первомайською районною державною адміністрацією та ВАТ «Первомайський кар?єр «Граніт», а також зазначила , що орендар, ПрАТ «Первомайський кар?єр «Граніт», з метою продовження зазначеного договору до райдержадміністрації не звертався, додаткові угоди до договору не підписувалися, а земельні ділянки, що були предметом договору, не поверталися.
Окрім того, Первомайська райдержадміністрація повідомляє, що станом на теперішній час не має повноважень щодо надання у власність або користування земель промисловості.
З листа Синюхино-Брідської сільської ради Первомайського району від 28.09.2023 року № 86 вбачається, що сільська рада у відповідь на лист Первомайської окружної прокуратури від 28.08.2023 № 54-4415вих-23 повідомила про те, що з метою стягнення з ПрАТ «Первомайський кар?єр «Граніт» недоотриманих коштів за користування земельними ділянками загальною площею 61,22 га в межах території Болеславчицького старостинського округу Синюхино-Брідської сільської ради після закінчення терміну дії договору оренди землі на юридичну адресу підприємства було направлено лист від 18.09.2023 № 759 щодо добровільної сплати збитків у вигляді неотриманої орендної плати за період з 01.06.2021 по 15.09.2023 у сумі 14 506 288,78 грн (чотирнадцять мільйонів п`ятсот шість тисяч двісті вісімдесят вісім гривень 78 коп.) на розрахунковий рахунок місцевого бюджету Синюхино-Брідської сільської ради.
З листа Синюхино-Брідської сільської ради Первомайського району від 18 вересня 2023 року №759, який адресований керівнику ПрАТ «Первомайський кар?єр «Граніт», вбачається, що у 2007 році між ВАТ «Первомайський кар?єр «Граніт» та Первомайською районною державною адміністрацією Миколаївської області було укладено договір оренди земельних ділянок загальною площею 61,22 га в межах Болеславчицького старостинського округу Синюхино-Брідської сільської ради для промислових потреб. Цільове призначення земель передбачало розміщення та експлуатацію основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств, пов`язаних з користуванням надрами. Зазначені земельні ділянки мають такі кадастрові номери: 4825480400:05:000:0012 (4,7100 га), 4825480400:05:000:0011 (3,8892 га) та 4825480400:03:000:0051 (52,6200 га). Термін дії договору оренди закінчився 03.07.2017 року, проте ПрАТ «Первомайський кар?єр «Граніт» продовжує користуватися земельними ділянками без укладення нового договору. Внаслідок цього сільська рада позбавлена можливості здати ці земельні ділянки в оренду та отримувати відповідний дохід. За оцінкою Синюхино-Брідської сільської ради, розмір недоотриманих коштів за період з 01.06.2021 по 15.09.2023 року становить 14 506 288 грн 78 коп., при цьому фактично сплачено підприємством лише частину суми — 204 280 грн 40 коп.Листом пропонується добровільно сплатити зазначену суму на розрахунковий рахунок місцевого бюджету Синюхино-Брідської територіальної громади до 15 жовтня 2023 року та надати підтвердження сплати платіжними документами.
З розрахунку розміру втраченої орендної плати внаслідок використання земельної ділянки без переукладення договору оренди, якій оформлений як додаток до листа від 18.09.2023 № 759 вбачається, що ним визначено розмір орендної плати за користування земельною ділянкою за період з 01.07.2021 по 15.09.2023, із поділом на окремі часові проміжки залежно від року користування, а саме: станом на 2021 рік — 58 952 644,74 грн; станом на 2022 рік — 64 847 999,21 грн; станом на 2023 рік — 74 575 095,59 грн.
Розмір орендної плати визначено із застосуванням ставки 10 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, із урахуванням відповідних коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки.
Згідно з наведеним розрахунком, розмір орендної плати за відповідні періоди становить:
за період з 01.07.2021 по 31.12.2021 — 2 768 386,88 грн; за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 — 6 459 253,87 грн; за період з 01.01.2023 по 15.09.2023 — 5 278 146,03 грн. У розрахунку також зазначено відомості щодо фактично сплачених сум орендної плати, які становлять 25 553 грн 05 коп. Загальна сума втраченої орендної плати, відповідно до поданого розрахунку, визначена у розмірі 14 506 285 грн 78 коп.
З витягу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 28.12.2023 року № 2159/0/34-23 вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 4825480400:05:000:0011 становить 5 340 961 грн 50 коп. 
З витягу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 28.12.2023 року № 2158/0/34-23 вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 4825480400:03:000:0051 становить 62 765 984 грн 19 коп.
З витягу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 28.12.2023 року № 2157/0/34-23 вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 4825480400:05:000:0012 становить 6 468 149 грн 90 коп.
Витяги сформовано відділом № 4 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, дата формування витягів — 28.12.2023 року.
З листа Головного управління ДПС у Миколаївській області від 03.01.2024 року № 10/5/14-29-04-02-07-1 вбачається, що за даними автоматизованої інформаційної системи ДПС України «Податковий блок» та податкових декларацій з плати за землю ПрАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» (код ЄДРПОУ 00292356) за користування земельною ділянкою загальною площею 61,22 га за період з 01.06.2021 по 31.12.2023 сплачено орендну плату за кодом бюджетної класифікації 18010600 у загальній сумі 154 034,04 грн.
З листа Головного управління ДПС у Миколаївській області від 10.01.2024 року № 54-14/ВИХ-24 вбачається, що за даними автоматизованої інформаційної системи ДПС України «Податковий блок» надано інформацію про суми сплати орендної плати з юридичних осіб за кодом бюджетної класифікації 18010600 до Синюхинобрідської територіальної громади за період з 01.06.2021 по 15.09.2023.
Згідно з указаним листом, у 2021 році сплачено орендну плату на загальну суму 179 569,09 грн, у 2022 році — 24 711,31 грн з урахуванням повернення коштів, при цьому за період з 01.01.2023 по 15.09.2023 сплата орендної плати відсутня.
З витягу Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельні ділянки, які сформовані 09.01.2024, вбачається, що земельні ділянки за кадастровими номерами 4825480400:05:000:0012 площею 4.71 га., 4825480400:03:000:0051 площею 52,62 га, 4825480400:05:000:0011 площею 3,8892 га та мають цільове призначення 11.01 – для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами, належить до земель промисловості, використовується для добувної промисловості (виробництва будівельних матеріалів), перебувають у державній власності, та розташовані на території Миколаївської області, Первомайського району, Болеславчицької сільської ради. Відомості про нормативну грошову оцінку відсутні. Водночас, відповідно до відомостей про суб`єктів права власності на вказані земельні ділянки, власником земельних ділянок зазначено Первомайську районну державну адміністрацію (код ЄДРПОУ 04056546), при цьому відомості про державну реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні. Згідно з відомостями про суб`єкта речового права на земельні ділянки, користувачем зазначено Відкрите акціонерне товариство «Первомайський кар`єр «Граніт» (код ЄДРПОУ 00292356), однак інформація щодо виду речового права, дати та номера його державної реєстрації, а також органу, що здійснив таку реєстрацію, відсутня.
З листа Синюхино-Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 16.10.2023 № 867, наданого на адресу Первомайської окружної прокуратури, вбачається, що ПрАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» після закінчення строку дії договору оренди землі продовжувало користування земельними ділянками загальною площею 61,22 га, розташованими в межах території Болеславчицького старостинського округу Синюхино-Брідської сільської ради. З метою стягнення недоотриманих коштів за користування земельними ділянками Синюхино-Брідською сільською радою на адресу підприємства було направлено лист від 18.09.2023 № 759 щодо добровільної сплати збитків у вигляді недоодержаної орендної плати за період з 01.06.2021 по 15.09.2023 у сумі 14 506 288 грн 78 коп. Зазначений лист, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення, отримано представником ПрАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» 02.10.2023, однак станом на 16.10.2023 нараховану суму заборгованості підприємством не сплачено, у строк, встановлений Синюхино-Брідською сільською радою (до 15.10.2023).
З запиту Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області до Синюхино-Брідської сільської ради, складеного в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» від 25.10.2023 № 54-7470ВИХ-23 54-50/4-715-23, вбачається, що після закінчення строку дії договору оренди земельних ділянок загальною площею 61,22 га ПрАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» продовжувало користування зазначеними земельними ділянками без укладення нових договорів оренди та без сплати орендної плати.
Синюхино-Брідською сільською радою проведено розрахунок недоотриманої орендної плати, відповідно до якого за період з 01.06.2021 по 15.09.2023 недоотримано кошти у сумі 14 506 288,78 грн, які підприємством у добровільному порядку сплачені не були, незважаючи на отримання листа-пропозиції від 18.09.2023.
Вищезазначене, на думку прокурора, свідчить про наявність порушень інтересів держави, що виражається у недоотриманні бюджетом коштів за використання земель, у зв`язку з чим прокурор просив сільську раду повідомити про проведену претензійну роботу щодо стягнення заборгованості.
З відповіді Синюхино-Брідської сільської ради на запит Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області від 25.10.2023 № 54-5470вих-23 вбачається, що заходи щодо захисту інтересів держави шляхом звернення до суду з позовами про повернення земельних ділянок з кадастровими номерами 4825480400:05:000:0011, 4825480400:05:000:0012, 4825480400:03:000:0051 та стягнення коштів за їх використання сільською радою не вживалися у зв`язку з відсутністю головного спеціаліста-юриста (мобілізованого з лютого 2022 року), а також відсутністю коштів на сплату судового збору.
Разом з тим, сільська рада зазначила про необхідність стягнення з ПрАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» повної суми заборгованості зі сплати орендної плати за користування зазначеними земельними ділянками та повернення їх у розпорядження територіальної громади.
Крім того, повідомлено, що станом на 31.10.2023 ПрАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» нараховану суму заборгованості у добровільному порядку не сплатило.
З запиту Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області до Синюхино-Брідської сільської ради, складеного в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» від 20.12.2023 року №54-6465ВИХ-23 вбачається, що після закінчення строку дії договору оренди земельних ділянок загальною площею 61,22 га ПрАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» продовжувало користування зазначеними землями без укладення нових договорів оренди та без сплати орендної плати.
Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди на вказані земельні ділянки підприємством дотепер не укладені, у зв`язку з чим орендна плата не сплачувалась.
Синюхино-Брідською сільською радою проведено розрахунок недоотриманої орендної плати, згідно з яким за період з 01.06.2021 по 15.09.2023 місцевим бюджетом недоотримано кошти у сумі 14 506 288,78 грн, які ПрАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» не сплатило.
У зв`язку з можливим порушенням інтересів держави при користуванні ПрАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» земельними ділянками прокурор просив повідомити про укладення після закінчення строку дії договорів нових договорів оренди або фактичне користування земельними ділянками без правовстановлюючих документів, розмір нарахованої та фактично сплаченої орендної плати за період користування, наявність і суму недоотриманої орендної плати, вжиті заходи претензійного характеру щодо її стягнення та повернення земельних ділянок, а також про звернення або причини незвернення органу місцевого самоврядування до суду з метою захисту інтересів держави та територіальної громади.
З відповіді Синюхино-Брідської сільської ради на запит Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області від 02.01.2024 №05/02-14 вбачається, що радою повідомлено, про те, що ПрАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» із заявами про укладення договорів оренди після 01.06.2021 не зверталося, угоди щодо користування земельними ділянками не укладалися, орендна плата за 2022– 2023 роки не надходила, відповіді на претензію щодо сплати недоотриманої орендної плати не отримано, а заходи судового захисту інтересів держави не вживалися з об`єктивних причин. Позиція сільської ради полягає у необхідності стягнення з ПрАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» повної суми заборгованості та повернення земельних ділянок у розпорядження територіальної громади.
За результатами проведених обстежень земельних ділянок Синюхино-Брідською сільською радою складено відповідні акти, а саме:
Акт обстеження від 26.12.2023 року земельної ділянки з кадастровим номером 4825480400:05:000:0012, відповідно до якого встановлено, що зазначена земельна ділянка використовується як асфальтована під`їзна дорога до ВАТ «Первомайський кар`єр «Граніт».
Акт обстеження від 26.12.2023 року земельної ділянки з кадастровим номером 4825480400:03:000:0051, яким зафіксовано, що на вказаній земельній ділянці розташовані промислові приміщення та майданчик для видобування каменю (кар`єр).
Обстеження проведено комісією у складі старости старостинського округу, інспектора відділу земельних відносин та депутата сільської ради, що підтверджується підписами відповідальних осіб у зазначених актах.
Крім того, в матеріалах справи міститься лист Синюхино-Брідської сільської ради від 02.05.2024 № 449; рішення Болеславчицької сільської ради від 25.06.2019 № 2 “Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку на території Болеславчицької сільської ради на 2020 рік” з додатками; рішення Болеславчицької сільської ради від 10.07.2020 № 3 “Про внесення змін до рішення сільської ради від 25.06.2019 № 2 “Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку на території Болеславчицької сільської ради на 2020 рік” з додатками; рішення Синюхино-Брідської сільської ради від 13.07.2021 № 1 “Про встановлення ставок місцевих податків і зборів на території Синюхино-Брідської сільської ради на 2022 рік” з додатками; рішення Синюхино-Брідської сільської ради від 12.07.2022 № 1 “Про встановлення ставок місцевих податків і зборів на території Синюхино-Брідської сільської ради” з додатками.
Інших належних та допустимих доказів матеріали справи не містять. 
Предметом спору у даній справі є встановлення обставин, які підтверджують або спростовують підстави для стягнення з Приватного акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт», м. Черкаси на користь Синюхино-Брідської сільської ради, с. Синюхин Брід, Миколаївської області грошових коштів у розмірі 14 506 288 грн 78 коп. за користування земельними ділянками з кадастровими номерами 4825480400:05:000:0011, 4825480400:05:000:0012 і 4825480400:03:000:0051 загальною площею 61,22 га, розташованими в межах Синюхино-Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених скаржниками в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

Перш ніж здійснювати оцінку правомірності оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги по суті позовних вимог, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія перевіряє підставність представництва прокурором інтересів держави.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Зазначене конституційне положення встановлює обов`язок органам державної влади, органам місцевого самоврядування та їх посадовим особам дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень.
Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 01.04.2008 №4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.
Відповідно до пункту 3 статті 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про прокуратуру», прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.
Як вбачається з матеріалів справи, прокурор у даній справі №916/598/25 звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області.
Абзацом 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» визначений вичерпний перелік підстав для здійснення прокуратурою представництва інтересів держави в суді.
Так, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Конституційний Суд України зазначив, що поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади (абзац другий частини п`ятої Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99).
Отже, вирішення питання про орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, полягає у встановленні органу, який, використовуючи на підставі норм законодавства надані йому повноваження, зобов`язаний з метою захисту інтересів держави вчиняти юридичні дії, що впливають на права та обов`язки суб`єктів спірних правовідносин, зобов`язуючи їх припинити порушення інтересів держави та усунути наслідки цих порушень (зокрема, звертатись до суду з відповідним позовом).
Відповідно до абзаців 1- 3 частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи його законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Згідно із частиною 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
Відповідно до абзацу 2 частини 5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно (постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №826/13768/16, від 05.03.2020 у справі №9901/511/19, від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, від 06.07.2021 у справі №911/2169/20, від 21.06.2023 у справі №905/1907/21).
У пунктах 69, 70 постанови від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що оскільки повноваження органів влади, зокрема, і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах. Якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази про вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу. Процедура, передбачена абзацами 3 і 4 частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту. Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 15.01.2020 у справі №698/119/18 (пункт 26), від 15.09.2020 у справі №469/1044/17 (пункт 34), від 06.07.2021 у справі №911/2169/20 (пункт 8.19), від 20.07.2022 у справі №910/5201/19 (пункт 81) від 28.09.2022 у справі №483/448/20 (пункти 7.11, 7.18), від 20.06.2023 у справі №633/408/18 (пункти 10.12, 10.19), від 21.06.2023 у справі №905/1907/21 (пункт 8.37), від 05.07.2023 у справі №912/2797/21 (пункт 8.4), від 08.11.2023 у справі №607/15052/16-ц (пункт 8.11), від 08.11.2023 у справі №607/15052/16-ц (пункт 8.18).
Частини 3 та 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», серед іншого, встановлюють умови, за яких прокурор може виконувати субсидіарну роль із захисту інтересів держави за наявності органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах).
Встановлена цим законом умова про необхідність звернення прокурора до компетентного органу перед пред`явленням позову спрямована на те, аби прокурор надав органу можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18). За позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.
Тобто, визначений частиною 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» обов`язок прокурора перед зверненням з позовом звернутись спершу до компетентного органу стосується звернення до органу, який надалі набуде статусу позивача. У цій статті не йдеться про досудове врегулювання спору і, відповідно, вона не покладає на прокурора обов`язок вживати заходів з такого врегулювання шляхом досудового звернення до суб`єкта, якого прокурор вважає порушником інтересів держави і до якого як до відповідача буде звернений позов.
Отже, процесуальний статус прокурора у справі залежить від наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.06.2024 у справі № 925/1133/18.
Велика Палата Верховного Суду також неодноразово зазначала, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
В Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування.
Так, відповідно до ст. 7 Конституції України, в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування. Місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та Їх виконавчі органи (ч. 1, 3 ст. 140 Конституції України).
Таким чином, місцеве самоврядування є одним із проявів здійснення народом, у формі територіальної громади, влади, яка, в свою чергу, не належить до жодної із гілок державної влади, що характеризується самостійністю у вирішенні певного кола питань.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Частиною 2 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами. При цьому орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування (ст. 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом (ч. 1, 4, 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 22.12.2022 року у справі № 904/123/22, органам місцевого самоврядування надано широкі права для здійснення економічного і соціального розвитку на своїй території.
Так, ч. 1, 2 ст. 143 Конституції України передбачено, зокрема, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції. Обласні та районні ради затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку відповідних областей і районів та контролюють їх виконання; затверджують районні і обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних і культурних програм, та контролюють їх виконання; вирішують інші питання, віднесені законом до їхньої компетенції.
В той же час, відповідно до ст. 172 Цивільного кодексу України територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Відтак, саме Таїровська селищна рада, і як орган місцевого самоврядування, з огляду на зазначені вище норми законодавства, і як власник земельної ділянки комунальної власності, є тим органом місцевого самоврядування, уповноваженим здійснювати відповідні функції у зазначеній сфері суспільних відносин, в силу Закону, - ефективного здійснення контролю у сфері землекористування, шляхом вжиття заходів, спрямованих на відновлення прав громади.
У позовній заяві прокурор вказав, що Первомайською окружною прокуратурою в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» на адресу Синюхино-Брідської сільської ради 25.10.2023 № 54-7470ВИХ-23, 20.12.2023 року №54-6465ВИХ-23 направлено запити про необхідність повідомити про вжиті заходи реагування у зв`язку наявністю порушень інтересів держави, що виражається у недоотриманні бюджетом коштів за використання земель.
За результатом розгляду вказаних запитів, як вбачається з листа Синюхино-Брідської сільської ради на запит Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області від 25.10.2023 № 54-5470вих-23 вбачається, що заходи щодо захисту інтересів держави шляхом звернення до суду з позовами про повернення земельних ділянок з кадастровими номерами 4825480400:05:000:0011, 4825480400:05:000:0012, 4825480400:03:000:0051 та стягнення коштів за їх використання сільською радою не вживалися у зв`язку з відсутністю головного спеціаліста-юриста (мобілізованого з лютого 2022 року), а також відсутністю коштів на сплату судового збору.
Разом з тим, сільська рада зазначила про необхідність стягнення з ПрАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» повної суми заборгованості зі сплати орендної плати за користування зазначеними земельними ділянками та повернення їх у розпорядження територіальної громади.
Крім того, повідомлено, що станом на 31.10.2023 ПрАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» нараховану суму заборгованості у добровільному порядку не сплатило.
З відповіді Синюхино-Брідської сільської ради на запит Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області від 02.01.2024 №05/02-14 вбачається, що радою повідомлено, про те, що ПрАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» із заявами про укладення договорів оренди після 01.06.2021 не зверталося, угоди щодо користування земельними ділянками не укладалися, орендна плата за 2022– 2023 роки не надходила, відповіді на претензію щодо сплати недоотриманої орендної плати не отримано, а заходи судового захисту інтересів держави не вживалися з об`єктивних причин. Позиція сільської ради полягає у необхідності стягнення з ПрАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» повної суми заборгованості та повернення земельних ділянок у розпорядження територіальної громади.
Зважаючи на викладене та те, що прокурором в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Синюхино-Брідську сільську раду листом Первомайської окружної прокуратури від 01.02.2024 року №54-587вих-24 було належним чином повідомлено про пред`явлення позову в інтересах держави в особі Синюхино-Брідської сільської ради, оцінивши надані прокурором докази на підтвердження підстав для представництва ним інтересів держави у даному випадку, судова колегія вважає, що прокурор належним чином обґрунтував правові підстави для представництва інтересів держави в суді в особі органу місцевого самоврядування для здійснення такого захисту в спірних правовідносинах.
Щодо суті позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.
Спірні правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі, регулюються положеннями глави 83 Цивільного кодексу України, оскільки виникли у зв`язку із фактичним користуванням Відповідачем земельними ділянками без укладеного договору оренди та недоотримання їх власником доходів у вигляді орендної плати.
Так, відповідно до чч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондиційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (подібний висновок сформульовано Верховним Судом України у постанові від 02.03.2016 у справі №6-3090цс15).
Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.
Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.
Наведена правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17.
Для вирішення спору щодо стягнення з фактичного користувача земельної ділянки безпідставно збережених коштів орендної плати згідно зі статтями 1212-1214 Цивільного кодексу України за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований, необхідно насамперед з`ясувати: а) чи наявні правові підстави для використання земельної ділянки; б) яка площа земельної ділянки та чи є вона сформованою відповідно до вимог земельного законодавства; в) в якому розмірі підлягають відшкодуванню доходи, пов`язані із безпідставним збереженням майна, розраховані відповідно до вимог земельного законодавства, а саме на підставі нормативної грошової оцінки землі (близький за змістом висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10.02.2019 у справі № 922/981/18).
Відповідно до статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
Відповідно до статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
В силу статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України у вказаній редакції).
З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття “земельний податок” і “орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності”.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі №922/3208/19.
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що відповідач продовжує користуватися земельними ділянками після спливу строку дії договору оренди земельних ділянок від 19.06.2007, докази укладення додаткової угоди про продовження дії договору оренди земельних ділянок від 19.06.2007 відсутні.
Отже, з моменту припинення договору оренди земельних ділянок у відповідача виник обов`язок або повернути земельні ділянки, або укласти додаткову угоду про продовження строку дії такого договору.
Плата за землю справляється на підставі положень розділу XII Податкового кодексу України.
Плата за землю справляється на підставі положень розділу XII Податкового кодексу України.
Відповідно пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.
Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування земельним податком є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.
Пунктом 271.1 статті 271 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування плати за землю є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом XII Податкового кодексу України, а у разі якщо нормативну грошову оцінку не проведено - площа земельних ділянок.
Відповідно до пунктів 289.1, 289.2 статті 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за певною формулою.
Таким чином, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки - підставою для перегляду розміру орендної плати, який у будь-якому разі не може бути меншим, ніж установлено положеннями підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05.08.2022 у справі № 922/206/20).
Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки; для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області (підпункт 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України).
За змістом статті 12 Закону України «Про оцінку земель» (тут і далі – у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) нормативно-правові акти з проведення оцінки земель затверджуються Кабінетом Міністрів України. Для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності нормативна грошова оцінка земель проводиться обов`язково (стаття 13 цього Закону).
За приписами частини 2 статті 20 та частини 3 статті 23 Закону України «Про оцінку земель» дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Отже, технічна документація на конкретну земельну ділянку, яка виготовляється на замовлення землекористувача (власника), відповідно до статті 20 Закону України «Про оцінку земель», є джерелом інформації про нормативну грошову оцінку певної земельної ділянки (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05.08.2022 у справі № 922/206/20).
Так, як вбачається з матеріалів справи, 19.06.2007 між Первомайською районною державною адміністрацією Миколаївської області, як Орендодавцем, та Відкритим акціонерним товариством «Первомайський кар`єр «Граніт» (правонаступником якого є ПрАТ «Первомайський кар`єр «Граніт»), як Орендарем, було укладено Договір оренди земельних ділянок, який зареєстровано у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Бочеславчицькій сільській раді 03.07.2007 за реєстровим №040702200071 (далі - Договір оренди землі), за умовами пунктів 1.1, 1.2 якого Орендодавець на підставі розпорядження голови Первомайської районної державної адміністрації від 29.01.2003 №23-р передає, а Орендар приймає в оренду терміном на 10 (десять) років земельні ділянки загальною площею 61,22 га, у тому числі пасовища площею 3,89 га, землі промисловості - 17,82 га, землі під відкритими розробками, кар`єрами, шахтами - 39,51 га, для добувної промисловості (виробництва будівельних матеріалів) із земель розташованих в межах території Болеславчицької сільської ради Первомайського району.
Відповідно до кадастрового плану, що є додатком до договору оренди землі, земельним ділянкам присвоєно кадастрові номери 4825480400:05:000:0011, 4825480400:05:000:0012 та 4825480400:03:000:0051.
Згідно пунктів 2.1, 2.2 договору оренди землі, орендна плата за користування земельними ділянками встановлюється згідно розрахунку розміру орендної плати за користування земельними ділянками, який є невід`ємною частиною до цього договору. Орендна плата сплачується орендарем у грошовій формі щомісячно та перераховується не пізніше 30-го числа кожного місяця.
З розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності, який є невід`ємною частиною договору оренди землі, вбачається, що для розрахунку розміру орендної плати сторонами такого договору прийнято 10% від нормативної грошової оцінки усіх земельних ділянок.
Відповідно до п.9.2 договору оренди землі, договір оренди земельних ділянок припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.
За умовами п.9.3 договору оренди землі, після закінчення строку, на який було укладено Договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У разі поновлення Договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельними ділянками після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Згідно з п.12 договору оренди землі, він набирає чинності після підписання його сторонами і державної реєстрації.
Невід`ємними частинами договору є: кадастровий план земельної ділянки; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт про встановлення на місцевості меж зон обмежень прав власності на землю та використання земельних ділянок; акт приймання-передачі об`єкта оренди.
Вказані земельні ділянки передані в оренду за Актом приймання-передачі від 03.07.2007.
З матеріалів справи також вбачається, що відповідач звертався до Миколаївської обласної державної адміністрації з листом №685 від 03.06.2017 про поновлення договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах.
Миколаївська обласна державна адміністрація листом №2729/0/05-38/3-17 від 12.07.2017 повернула Відповідачу на доопрацювання надані за листом №685 від 03.06.2017 матеріали та повідомила, що під час розгляду доданих орендарем до листа-повідомлення матеріалів було виявлено невідповідності умов запропонованого до переукладення договору в частині визначення ідентифікаційних даних земель (кадастрових номерів) та розміру орендної плати за землю вимогам чинного законодавства.
Крім того, у відповіді Миколаївської облдержадміністрації було наголошено на визначену статтями 13, 18, 19 Закону України «Про оцінку земель» необхідність виготовлення та затвердження нормативної грошової оцінки земельних ділянок з кадастровими номерами 4825480400:05:000:0011, 4825480400:05:000:0012 і 4825480400:03:000:0051 для визначення розміру орендної плати за договором, відсутність якої унеможливлює вирішення питання про продовження орендних правовідносин.
Миколаївська облдержадміністрація наполягала, що вказане потребувало додаткового узгодження умов укладеного між сторонами договору, оскільки об`єкт оренди та орендна плата за приписами ст.15 Закону України «Про оренду землі» є істотними умовами договору оренди землі. За таких підстав Миколаївська облдержадміністрація вважала, що договір оренди земельної ділянки не міг бути продовжений на тих самих умовах. Узгодження інших дій щодо продовження договору між сторонами в подальшому не відбулось.
Рішенням Первомайської районної ради №6 від 12.07.2017 було затверджено нову нормативно грошову оцінку зазначених земельних ділянок, що склала загальним розміром 58 952 644,74 грн, з яких нормативно грошова оцінка земельних ділянок площею 4,71 га - 5 113 161,98 грн, площею 3,8892 га - 4 222 103,95 грн, площею 52,62 га - 49617 378,81 грн.
В матеріалах справи наявні також Витяги Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області №53/44-21 від 06.08.2021 із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки відповідно до яких нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 4825480400:03:000:0051 на 2021 рік становить 49 617 378,81 грн; нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 4825480400:05:000:0011 на 2020 рік становить 4 222 103,95 грн; нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 4825480400:05:000:0012 на 2021 рік становить 5 113 161 грн 98 коп.
Згідно з інформації Синюхино-Брідської сільської ради від 20 листопада 2023 №966 вбачається, що в Синюхино-Брідській сільській раді відсутні рішення щодо ставок орендної плати за користування земельними ділянками в залежності від їх цільового використання, та розмір ставок земельного податку на території Болеславчицької сільської ради в період з 01.01.2018 року по 14.12.2020 року. 
Згідно з Актом про надання гірничого відводу від 27.08.2002 року Відкритому акціонерному товариству «Первомайський кар`єр «Граніт» (в подальшому реорганізоване на Приватне акціонерне товариство «Первомайський кар`єр «Граніт») з метою розробки Болеславчицького родовища гранітів надано безстроково гірничий відвід, який знаходиться у Первомайському районі Миколаївської області.
В матеріалах справи наявний Спеціальний дозвіл на користування надрами від 05.09.1995 № 343 з додатками; копія Протоколу № 4333 засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин при Державній службі геології та надр України від 28.03.2018; копія Плану розвитку гірничих робіт по Болеславському кар`єру на 2024 рік.
Відповідно до Додатку 1 до Угоди про умови користування надрами з метою видобування корисних копалин загальнодержавного значення (неметалічні корисні копалини) від 05.09.1995 №343 від 16.02.2023 №343 гірничий відвід площею 62,3 га надано Миколаївською обласною радою згідно акту №1 від 2002 року та зареєстрований в Миколаївському територіальному управлінні Держгерпромнагляду 22.01.2003 року за №2.
Отже, як вбачається з матеріалів справи з моменту припинення договору оренди земельних ділянок у відповідача виник обов`язок або повернути земельні ділянки державі, або укласти додаткову угоду про продовження строку дії такого договору.
Приватне акціонерне товариство «Первомайський кар`єр «Граніт» частково здійснювало оплату орендної плати, а саме: з 01.06.2021 по 31.12.2021 на суму 178 745 грн 35 коп., упродовж 2022 року на суму 25 535 грн 05 коп., що підтверджується розрахунком Синюхино-Брідської сільської ради.
За твердженням прокурора, Приватне акціонерне товариства «Первомайський кар`єр «Граніт» без законних підстав зберігало у себе майно - кошти за оренду землі, які підлягають стягненню у місцевий бюджет відповідної територіальної громади.
При здійсненні розрахунку заявлених позовних вимог позивачем було враховано нову затверджену нормативну грошову оцінку земельної ділянки, кошти, сплачені відповідачем за користування земельною ділянкою за період з 01.07.2021 по 15.09.2023, а також 10-відсоткову ставку від нормативної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до пункту 2.1 договору оренди земельної ділянки від 19.06.2007, дія якого припинилася 03.07.2017.
Загальна сума коштів за користування відповідачем без правовстановлюючих документів земельними ділянками Синюхино-Брідської територіальної громади, згідно з розрахунком позивача, за період з 01.07.2021 по 15.09.2023, на думку прокурора, становить 14 506 288 грн 78 коп.
Колегія суддів не погоджується із зазначеним твердженням прокурора, з огляду на таке.
Законом України від 07.12.2017 № 2245-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році" статтю 284 Податкового кодексу України доповнено пунктом 284.4, згідно з яким плата за землю за земельні ділянки, надані гірничодобувним підприємствам для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин, справляється у розмірі 25 відсотків податку, обчисленого відповідно до статей 274 і 277 цього Кодексу.
Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю — обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
При внесенні змін до пункту 284.4 статті 284 Податкового кодексу України законодавець застосував саме загальне поняття "плата за землю", яке включає як земельний податок, так і орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного суду від 09.02.2022 у справі № 904/4748/20).
Пунктом 284.4 статті 284 Податкового кодексу України також визначено суб`єктний склад осіб щодо яких вона може бути застосована, а саме — гірничодобувні підприємства.
У статті 1 Гірничого закону України від 06.10.1999, який визначає правові та організаційні засади проведення гірничих робіт, забезпечення протиаварійного захисту гірничих підприємств, установ та організацій закріплено наступні визначення:
- гірнича (гірничодобувна) промисловість — комплекс галузей важкої промисловості з розвідування родовищ корисних копалин, їх видобутку з надр землі та збагачення;
- гірниче підприємство — цілісний технічно та організаційно відокремлений майновий комплекс засобів і ресурсів для видобутку корисних копалин, будівництва та експлуатації об`єктів із застосуванням гірничих технологій (шахти, рудники, копальні, кар`єри, розрізи, збагачувальні фабрики тощо).
Відповідно до статті 24 Гірничого закону України гірниче підприємство при проведенні гірничих робіт повинно мати: спеціальний дозвіл на користування надрами; акт про надання гірничого відводу (крім користувачів нафтогазоносними надрами); технічний проект, затверджений і погоджений у встановленому порядку; геолого-маркшейдерську, технічну та обліково-контрольну документацію (календарні плани розвитку гірничих робіт, проекти, паспорти, схеми).
Отже, положення пункту 284.4 статті 284 Податкового кодексу України можуть бути застосовані до підприємств, які за своїми ознаками належать до гірничих підприємств, оскільки добування корисних копалин є невід`ємною складовою їх статусу, і його дія поширюється не на всі земельні ділянки, які є в користуванні гірничодобувних підприємств, а лише на ті, що надані для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин (подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 09.02.2022 у справі № 904/4748/20).
Статтею 66 Земельного кодексу України передбачено, що до земель промисловості належать землі, надані для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд промислових, гірничодобувних, транспортних та інших підприємств, їх під`їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно-побутових будівель, інших споруд.
Розміри земельних ділянок, що надаються для зазначених цілей, визначаються відповідно до затверджених в установленому порядку державних норм і проектної документації, а відведення земельних ділянок здійснюється з урахуванням черговості їх освоєння.
Надання земельних ділянок для потреб, пов`язаних з користуванням надрами, проводиться після оформлення в установленому порядку прав користування надрами і відновлення земель згідно із затвердженим відповідним робочим проектом землеустрою на раніше відпрацьованих площах у встановлені строки.
При цьому статтею 12 Гірничого закону України встановлено, що місця розташування гірничих підприємств визначаються до початку проектних робіт цих підприємств.
Відведення землі під розташування гірничого підприємства проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, а надання гірничого відводу — Кодексом України про надра.
Статтею 18 Кодексу України про надра закріплено, що надання земельних ділянок для потреб, пов`язаних з користуванням надрами, провадиться в порядку, встановленому земельним законодавством України.
Земельні ділянки для користування надрами, крім випадків, передбачених статтею 23 цього Кодексу, надаються користувачам надр після одержання ними спеціальних дозволів на користування надрами чи гірничих відводів.
Місцеві ради при наданні земельної ділянки для розробки родовищ корисних копалин місцевого значення одночасно надають у користування і надра.
За умови дотримання попередніх критеріїв особа має право на встановлення їй плати за надані їй земельні ділянки у законодавчо врегульованому розмірі 25 відсотків від податку. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.02.2022 у справі № 904/4748/20, від 13.09.2023 у справі № 904/4380/21.
Також, колегія суддів зазначає, що прокурором не було враховано останню позицію Верховного Суду від 12.05.2025 року у справі №925/1280/21 в якій суд також розглядав позовні вимоги прокурора Керівника Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області в інтересах держави у особі Синюхино-Брідської сільської ради про стягнення з Приватного акціонерного товариства “Первомайський кар`єр “Граніт” на користь Синюхино-Брідської сільської ради кошти в сумі 15 860 593,59 грн (за період з 01.08.2018 по 01.06.2021) за користування земельними ділянками з кадастровими номерами 4825480400:05:000:0011, 4825480400:05:000:0012 і4825480400:03:000:0051 загальною площею 61,22 га, розташованими в межах Синюхино-Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області та зазначив про наступне:
«Пунктом 284.4 статті 284 Податкового кодексу України також визначено суб`єктний склад осіб щодо яких вона може бути застосована, а саме гірничодобувні підприємства.
Отже, положення пункту 284.4 статті 284 Податкового кодексу України можуть бути застосовані до підприємств, які за своїми ознаками належать до гірничих підприємств, оскільки добування корисних копалин є невід`ємною складовою їх статусу, і його дія поширюється не на всі земельні ділянки, які є в користуванні гірничодобувних підприємств, а лише на ті, що надані для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин (подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 09.02.2022 у справі № 904/4748/20).
За умови дотримання попередніх критеріїв особа має право на встановлення їй плати за надані їй земельні ділянки у законодавчо врегульованому розмірі 25 відсотків від податку. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.02.2022 у справі № 904/4748/20, від 13.09.2023 у справі № 904/4380/21.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, в матеріалах справи наявні документи, які підтверджують статус відповідача, як гірничодобувного підприємства, а саме: копія Спеціального дозволу на користування надрами від 05.09.1995 № 343 з додатками; копія Протоколу № 4333 засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин при Державній службі геології та надр України від 28.03.2018; копія Плану розвитку гірничих робіт по Болеславському кар`єру на 2024 рік.
У контексті наведеного, колегія суддів вважає, що при розрахунку коштів, які відповідач має сплатити позивачеві за користування земельними ділянками, слід застосовувати положення підпункту 288.5.1 пункту 288.5, пункту 284.4. ст.284 Податкового кодексу України, оскільки Відповідач є гірничодобувним підприємством».
Частиною 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Законодавчі вимоги щодо застосування преюдиції у господарському процесі передбачені ч. 4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ.
Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.05.2018 по справі №910/9823/17, від 15.10.2025 року по справі №911/1436/24.
Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.
Отже, колегія суддів звертає особливу увагу, що дана справа розглядається за участю тих самих осіб, що й у справі № 925/1280/21 в якій судами було встановлено: наявність у ПрАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» статусу гірничодобувного підприємства; використання спірних земельних ділянок для видобування корисних копалин; необхідність застосування до спірних правовідносин пункту 284.4 статті 284 Податкового кодексу України.
Таким чином, встановлений у справі № 925/1280/21 статус відповідача як гірничодобувного підприємства та застосування пункту 284.4 статті 284 ПК України мають преюдиційне значення для розгляду цієї справи та не підлягають повторному доказуванню.
Разом із тим, як убачається з матеріалів справи, розрахунок позовних вимог, наданий прокурором, здійснено, виходячи з 10 % від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, тобто, відповідно до умов припиненого договору оренди, без застосування спеціальної норми пункту 284.4 статті 284 Податкового кодексу України.
Тобто, прокурором фактично визначено розмір плати за користування земельними ділянками без урахування законодавчо встановленого для гірничодобувних підприємств розміру – 25 відсотків податку, що підлягає застосуванню до таких земельних ділянок.
Незастосування при розрахунку положень пункту 284.4 статті 284 Податкового кодексу України свідчить про невідповідність поданого прокурором розрахунку вимогам податкового законодавства та правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у справі № 925/1280/21, що призвело до визначення розміру заявлених до стягнення коштів без урахування передбаченої законом пільги.
За таких обставин наданий прокурором розрахунок не може бути покладений в основу судового рішення.
Відтак, колегія суддів досліджуючи матеріали судової справи, вважає, що судом першої інстанції було досліджено та взято до уваги докази, що підтверджують наявність у відповідача статусу гірничодобувного підприємства, у зв`язку із чим суд першої інстанції прийшов до цілком обґрунтованого та правомірного висновку щодо застосування до спірних правовідносин положень п. 284.4 ст. 284 Податкового кодексу України.
Доводи скаржника про те, що розмір заявлених до стягнення коштів визначений на підставі нормативної грошової оцінки спірних земельних ділянок за відповідні періоди, підтвердженої належними та допустимими доказами, з урахуванням індексації нормативної грошової оцінки та ставок орендної плати, встановлених рішеннями органу місцевого самоврядування, а тому висновок суду першої інстанції про недоведеність розміру заявлених вимог є необґрунтованим, колегією суддів відхиляються з огляду на таке.
Сам по собі факт підтвердження нормативної грошової оцінки земельних ділянок та її індексації не є визначальним для правильності здійсненого розрахунку, оскільки вирішальним у даному випадку є правильне визначення правової норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
Як уже зазначено вище, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення пункту 284.4 статті 284 Податкового кодексу України, які встановлюють спеціальний порядок визначення плати за землю для гірничодобувних підприємств.
Натомість скаржником при здійсненні розрахунку застосовано підхід, що ґрунтується на ставці орендної плати у розмірі 10 відсотків від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, тобто фактично на умовах припиненого договору оренди, без урахування спеціальної норми податкового законодавства.
Отже, незалежно від належності та допустимості доказів, якими підтверджено розмір нормативної грошової оцінки, сам розрахунок здійснено з порушенням вимог закону, що унеможливлює покладення його в основу судового рішення.
Доводи прокурора про те, що суд зобов`язаний перевірити правильність здійсненого розрахунку, а у разі виявлення помилок — визначити належний до стягнення розмір коштів самостійно, не виходячи за межі заявленого періоду та суми позову, колегією суддів також відхиляються з огляду на таке.
Відповідно до статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України господарське судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Обов`язок доказування розміру заявлених до стягнення коштів покладається саме на позивача. Суд не наділений повноваженнями підміняти сторону у формуванні та обґрунтуванні позовних вимог, змінювати правову підставу розрахунку або здійснювати новий розрахунок замість позивача.
Перевірка судом правильності розрахунку означає оцінку наданого стороною розрахунку на предмет його відповідності закону та доказам у справі, однак не передбачає здійснення судом самостійного альтернативного обчислення із застосуванням іншого нормативного регулювання, ніж те, на яке посилається позивач.
У даному випадку прокурором обрано спосіб обчислення розміру заявлених вимог, який не відповідає вимогам пункту 284.4 статті 284 Податкового кодексу України. Визначення судом іншого розміру плати із застосуванням спеціальної норми фактично означало б зміну правової конструкції позову та вихід за межі доводів і розрахунку, наведених позивачем.
За таких обставин відсутні правові підстави для здійснення судом самостійного перерахунку заявлених до стягнення сум. До того ж, останнім не надавалися суду апеляційної інстанції нові розрахунки з врахуванням преюдиційних фактів, встановлених судом у іншій справі, з врахуванням іншої ставки з застосуванням пільги, проведеної індексації тощо, також не заявлялося будь-яких клопотань з цього приводу.
Також не заслуговують на увагу доводи скаржника про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки всім доводам сторін та поданим доказам, не з`ясував повною мірою фактичні обставини користування відповідачем земельними ділянками та безпідставно звільнив його від обов`язку сплачувати плату за користування землями комунальної власності, чим порушив інтереси територіальної громади, оскільки із мотивувальної частини оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції дослідив наявні у справі докази в їх сукупності, надав їм належну правову оцінку та встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, зокрема щодо правового статусу відповідача, характеру використання спірних земельних ділянок та порядку визначення розміру плати за землю. Висновки суду першої інстанції не свідчать про звільнення відповідача від обов`язку сплачувати плату за користування земельними ділянками, а ґрунтуються на недоведеності саме заявленого до стягнення розміру коштів у зв`язку з неправильним визначенням способу їх обчислення та неможливістю суду самостійно визначити вірний розмір, бо таке буде зміною по суті доводів апелянта.
Отже, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди скаржника з правовою оцінкою встановлених обставин та застосуванням судом норм матеріального права, що саме по собі не свідчить про неповне з`ясування обставин справи чи порушення прав та інтересів територіальної громади.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Тлумачення змісту ст.79 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що ця стаття покладає на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Аналогічний висновок Верховного Суду викладений у постанові від 16.02.2021 у справі №927/645/19.
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови ВС від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосований Великою Палатою ВС у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Зазначений підхід узгоджується і з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.1 ст.32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Надаючи оцінку всім доказам та доводам позивача у їх сукупності із застосуванням стандарту доказування «вірогідності доказів», судова колегія доходить висновку про те, що докази, надані позивачем на підтвердження обставини того, що підлягає до стягнення з відповідача на його користь Синюхино-Брідської сільської ради грошові кошти у загальному розмірі 14 506 288 грн 78 коп., за користування земельними ділянками з кадастровими номерами 4825480400:05:000:0011, 4825480400:05:000:0012 і 4825480400:03:000:0051 загальною площею 61,22га., є такими, що не відповідають таким стандартам, оскільки позивачем у даному випадку ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції належними та допустимими доказами не доведено наявності правових підстав для задоволення його позовних вимог у зазначеному ним розмірі.
Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим визнається рішення суду, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Колегія суддів вважає, що у даному випадку суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, вірно застосував положення національного законодавства, надав вірну оцінку спірним правовідносинам у контексті зазначених норм, у зв`язку із чим оскаржуване рішення, яке переглядається в апеляційному порядку, є правомірним, а доводи апелянтів, зазначені ними в апеляційних скаргах, є такими, що фактично зводяться лише до незгоди з судовим рішенням, що не може бути обґрунтованою підставою для його скасування або зміни. 
За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Миколаївської обласної прокуратури не потребують задоволення, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.04.2025 року у справі № 915/229/24 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Миколаївської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.04.2025 року у справі №915/229/24 залишити без задоволення, рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.04.2025 року у справі №915/229/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.
Вступна і резолютивна частина постанови проголошені в судовому засіданні 12.02.2026 року. 
Повний текст постанови складено 16.02.2026 року.

Головуючий суддя  Г.І. Діброва

Судді  Я.Ф. Савицький

А.І. Ярош