ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

11 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/10251/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Заступника керівника Запорізької обласної прокуратури Черного Петра Анатолійовича 
на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 20.12.2024 року (головуючий суддя Мінаєва К.В.)
в адміністративній справі №280/10251/23 за позовом заступника керівника Запорізької обласної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах, Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області, Запорізької обласної військової адміністрації, Управління з питань попередження надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Запорізької міської ради до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма МІДА, ЛТД" про зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду 07.02.2024 надійшла позовна заява керівника Запорізької обласної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах, Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області, Запорізької обласної військової адміністрації, Управління з питань попередження надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Запорізької міської ради (позивач) до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма МІДА, ЛТД», в якій позивач просив:
- зобов`язати відповідача привести у готовність до використання за призначенням захисну споруду цивільного захисту – сховище № 29349, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Східна, 1, у відповідності до Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.07.2018 № 579 «Про затвердження вимог з питань використання та обліку фонду захисних споруд цивільного захисту».
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 20.12.2024 року клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма МІДА, ЛТД» про залишення позовної заяви заступника керівника Запорізької обласної прокуратури без розгляду - задоволено.
Позовну заяву заступника керівника Запорізької обласної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах, Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області, Запорізької обласної військової адміністрації, Управління з питань попередження надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Запорізької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма МІДА, ЛТД» про зобов`язання вчинити певні дії - залишено без розгляду.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відсутність у Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області, Запорізької обласної військової адміністрації, Управління з питань попередження надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Запорізької міської ради права на звернення до суду із цим позовом, що тягне за собою відсутність цього ж права у заступника керівника Запорізької обласної прокуратури, тому суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність залишення цього позову без розгляду.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Заступник керівника Запорізької обласної прокуратури подав апеляційну скаргу, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу на продовження розгляду.
Вказує, що прокурор може звернутися до суду і такий позов в умовах воєнного стану є пріоритетним для вирішення по суті.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.
Справа призначена до розгляду в порядку письмового провадження згідно статті 311 КАС України. 
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 29.05.2025 року зупинено провадження у справі №280/10251/23 за позовом заступника керівника Запорізької обласної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах, Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області, Запорізької обласної військової адміністрації, Управління з питань попередження надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Запорізької міської ради до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма МІДА, ЛТД" про зобов`язання вчинити певні дії, - до ухвалення рішення Великою Палатою Верховного Суду у справі №420/22303/23 та набрання судовим рішенням законної сили (вирішення питання про наявність або відсутність у прокурора права на звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі органу ДСНС з вимогами зобов`язального характеру щодо суб`єкта, на якого покладено обов`язок належного утримання захисної споруди).
11.11.2025 судом зареєстровано клопотання Заступника керівника Запорізької обласної прокуратури про поновлення провадження у справі №280/10251/23.
У період з 10.11.2025 до 26.11.2025 суддя Лукманова О.М.,Ю яка входить до складу суду, перебувала на лікарняному.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.12.2025 року клопотання Заступника керівника Запорізької обласної прокуратури про поновлення провадження у справі №280/10251/23 - задоволено.
Поновлено апеляційне провадження у справі №280/10251/23 за апеляційною скаргою Заступника керівника Запорізької обласної прокуратури Черного Петра Анатолійовича на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 20.12.2024 року.
Призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що у справі №420/22303/23 Верховний Суд зазначив, що стаття 15 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" містить вичерпний перелік повноважень, наданих військовим адміністраціям, повноваження на звернення до суду із позовними вимогами про зобов`язання вчинити дії, спрямовані на приведення у стан готовності захисної споруди цивільного захисту у цій статті відсутні.
За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку, що військова адміністрація не є особою, якій належить право вимоги за позовом до суб`єкта господарювання про визнання протиправною бездіяльності щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисної споруди цивільного захисту та про зобов`язання вчинити відповідні дії.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2025 року та 27.02.2025 року у справах N 420/22304/23 та 420/17642/22 відповідно.
За наведеного нормативно-правового регулювання, Верховний Суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для звернення прокурора в інтересах держави в особі ОВА (обласна військова адміністрація), оскільки військові адміністрації не мають повноважень звертатися до суду з такими позовами.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно з додатком 3 до розпорядження міського голови від 29.12.2022 №320р перебуває захисна споруда цивільного захисту – сховище №29349, місткістю 1000 осіб, площею 1006 кв.м, розташоване по вул.Східній, 1 у м. Запоріжжі. Балансоутримувачем захисної споруди зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Міда ЛТД».
Згідно з листом Запорізької обласної державної адміністрації від 12.08.2022 № 07327/08-46 на обліку в Запорізькій області перебуває сховище № 29349, розташоване по вул. Східній, 1 у м. Запоріжжя, балансоутримувачем (власником) якої є ТОВ «Науково-виробнича фірма «МІДА, ЛТД» (код ЄДРПОУ 13639181).
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно з`ясовано, що ТОВ «Науково-виробнича фірма «МІДА, ЛТД» є власником відповідних об`єктів нерухомого майна, розташованого по вул. Східній, 1 у м. Запоріжжя, зокрема, адміністративного корпусу інв № 20 (літ. А-4) загальною площею 5277 кв.м.
Згідно з обліковою карткою сховища № 29349 сховище № 29349 належить ТОВ «МІДА, ЛТД», призначене для укриття працюючої зміни. Указана захисна споруда має наступні технічні характеристики: загальна площа 1106 кв.м, загальний об`єм 4565 куб.м, місткість 1000 осіб. Клас сховища – ІІІ. Сховище монолітне залізобетонне, має 2 входи та 1 запасний вихід. Введено в експлуатацію у 1972 році. Час приведення сховища у готовність 10 годин.
З листа Запорізької обласної військової адміністрації від 05.10.2023 № 11070/08-46 та листа ГУ ДСНС у Запорізькій області від 06.10.2023 № 53 002-5000/53 07-2 встановлено, що відповідно до облікових документів за адресою : м. Запоріжжя, вул. Східна, 1 перебуває одна захисна споруда цивільного захисту – сховище № 29349 приватної власності, власником (балансоутримувачем) якої є ТОВ «МІДА, ЛТД».
Відповідно до акту оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту – сховища № 29349 від 15.11.2023 установлено, що вказане сховище вбудоване у 4-поверхову адміністративну будівлю (літ.А-4), власником якої є ТОВ «Науково-виробнича фірма МІДА, ЛТД»). 
Також у матеріалах справи наявний акт від 09.02.2021 № 63, складений за результатами проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання ТОВ «Науково-виробнича фірма МІДА, ЛТД») вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки від 15.02.2021 № 49, відповідно до якого виявлені наступні порушення п.15, 16, 25 с.1 ст. 20 Кодексу цивільного захисту України, а саме: не проведено технічну інвентаризацію підвального приміщення як захисну споруду № 29349 з розробленням технічного паспорту в бюро технічної інвентаризації, не забезпечено утримання захисної споруди всупереч вимогам наказу МВС України від 09.07.2018 № 579 «Про затвердження вимог з питань використання та обліку фонду захисних споруд цивільного захисту». Акт містить підпис директора ТОВ «НВФ МІДА, ЛТД» Зубова С.А., примірник акта отримано 09.02.2021.
Згідно зі змістом припису від 15.02.2021 № 49 ТОВ «НВФ МІДА, ЛТД» у строк до 31.08.2021 необхідно провести технічну інвентаризацію підвального приміщення як захисну споруду № 29349 з розробленням технічного паспорту в бюро технічної інвентаризації, забезпечити утримання захисної споруди відповідно до вимог наказу МВС України від 09.07.2018 № 579 «Про затвердження вимог з питань використання та обліку фонду захисних споруд цивільного захисту». Докази оскарження припису у матеріалах справи відсутні.
Управління з питань попередження надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Запорізької міської ради листом від 28.09.2023 № 1211/01-14 повідомило Запорізьку обласну прокуратуру, що було ініційовано, підготовлено та надіслано лист щодо складання Акту оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту та приведення її у готовність використання за призначенням до керівників суб`єктів господарювання (балансоутримувачів захисних споруд цивільного захисту, розташованих на території м.Запоріжжя). Інші об`єкти фонду захисних спору, у тому числі балансоутримувачем яких є ТОВ «Міда ЛТД» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Східна, буд.1, в управлінні не обліковуються.
На запит Запорізької обласної прокуратури до ГУ ДСНС України у Запорізькій області останнім листом від 02.11.2023 № 53 001-5543/53 22-1 повідомлено, що припис від 15.02.2021 не оскаржувався до Державної служби України з надзвичайних ситуацій або до суду. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 № 303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» протягом періоду воєнного стану припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю). Відтак Головне управління не має можливості надати ґрунтовну інформацію щодо стану виконання ТОВ «НВФ МІДА ЛТД» зазначеного припису. 
Листом від 27.11.2023 № 15/3-5606ВИХ-23 15/3-2572-23 прокуратура повідомила Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області, Запорізьку обласну військову адміністрацію, Управління з питань попередження надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Запорізької міської ради про намір вжиття заходів представницького характеру шляхом подання до суду позову про зобов`язання привести у готовність до використання за призначенням захисну споруду цивільного захисту.
Відтак, вказані вище обставини, на думку прокурора, свідчать про те, що на теперішній час захисна споруда цивільного захисту - укриття № 29349, розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Східна, 1, є неготовою до використання за призначенням, а тому з метою вжиття заходів щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення вказаної захисної споруди цивільного захисту заступник керівника Запорізької обласної прокуратури звернувся до суду з цим позовом. Позивач (прокурор) вважає, що наявні підставим для зобов`язання відповідача привести у готовність до використання за призначенням захисну споруду цивільного захисту.
Суд першої інстанції позов залишив без розгляду.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції ухвали, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з такого.
Статтею 3 Конституції України установлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Умови та особливості звернення до адміністративного суду прокурора визначені статтею 53 КАС України.
Так, частиною 3 статті 53 КАС України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу (ч.4 ст.53 КАС України).
Правові засади організації і діяльності прокуратури України визначені Законом України від 14.10.2014 року N 1697-VII "Про прокуратуру".
Статтею 1 вказаного закону установлено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.
Абзацами 1, 2 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва (абз.1, 2 ч.4 ст.23 ЗУ "Про прокуратуру").
Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абз.3 ч.4 ст.23 ЗУ "Про прокуратуру").
Отже, за наведеного правового регулювання, процесуальний статус прокурора у справі залежить від наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах і, визначаючи правовий статус прокурора у судовому процесі для представництва інтересів держави, законодавець зобов`язав останнього навести належне обґрунтування щодо наявності/відсутності таких підстав. Водночас суд повинен надати оцінку таким аргументам.
При цьому, у справі №420/22303/23 Верховний Суд зазначив, що стаття 15 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" містить вичерпний перелік повноважень, наданих військовим адміністраціям, повноваження на звернення до суду із позовними вимогами про зобов`язання вчинити дії, спрямовані на приведення у стан готовності захисної споруди цивільного захисту у цій статті відсутні.
За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку, що військова адміністрація не є особою, якій належить право вимоги за позовом до суб`єкта господарювання про визнання протиправною бездіяльності щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисної споруди цивільного захисту та про зобов`язання вчинити відповідні дії.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2025 року та 27.02.2025 року у справах N 420/22304/23 та 420/17642/22 відповідно.
За наведеного нормативно-правового регулювання, Верховний Суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для звернення прокурора в інтересах держави в особі ОВА (обласна військова адміністрація), оскільки військові адміністрації не мають повноважень звертатися до суду з такими позовами.
Згідно із ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту урегульовані Кодексом цивільного захисту України, яким, зокрема, також визначено і повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.
Відповідно до частини восьмої статті 32 Кодексу цивільного захисту України (у редакції, чинній на час спірних правовідносин) утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням здійснюється суб`єктами господарювання, на балансі яких вони перебувають (у тому числі споруд, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації), за рахунок власних коштів.
Частиною п`ятнадцятою статті 32 Кодексу цивільного захисту України установлено, що контроль за створенням фонду захисних споруд цивільного захисту, готовністю його об`єктів до використання за призначенням забезпечує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, та його територіальні органи спільно з місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.
Законом №2228-IX із Кодексу цивільного захисту України виключено статтю 67 «Повноваження центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки».
Цим же Законом № 2228-IX Кодекс цивільного захисту України було доповнено статтею 17-1 Повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, згідно із пунктами 16, 48, 51 якої такий суб`єкт владних повноважень:
- реалізує державну політику з питань створення, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту, ведення обліку таких споруд;
- звертається до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства з питань пожежної та техногенної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, у разі якщо такі порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей;
- перевіряє стан дотримання вимог законодавства у сфері цивільного захисту та складає відповідні акти.
Надалі, з 29.10.2022 року набрали чинності норми Закону України від 06.10.2022 року №2655-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перших кроків дерегуляції бізнесу шляхом страхування цивільної відповідальності», яким пункт 48 частини другої статті 17-1 Кодексу цивільного захисту України після слів «адміністративного суду щодо» доповнено словами «допущення уповноважених посадових осіб до проведення планових або позапланових перевірок (у разі їх недопущення з підстав інших, ніж передбачені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»), а також щодо», а після слів «здоров`ю людей» - словами «з інших підстав, визначених законом».
Пунктом 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року №1052 (Положення №1052 у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), встановлено, що Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.
Підпунктом 48 пункту 4 Положення № 1052 (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду) передбачено, що ДСНС, відповідно до покладених на неї завдань, складає акти перевірок, приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства з питань пожежної та техногенної безпеки, інші обов`язкові для виконання розпорядчі документи, а в разі встановлення порушень, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, звертається безпосередньо та через територіальні органи до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства з питань пожежної та техногенної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, окремих приміщень, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту; застосовує адміністративно-господарські санкції за порушення вимог законодавства з питань пожежної та техногенної безпеки (підпункт 52).
Отже, не зважаючи на зміни у Кодексі цивільного захисту України (у редакції Закону України від 06.10.2022 року № 2655-IX), указані норми Положення №1052 в частині застосування виду заходів впливу не змінилися.
На час виникнення спірних правовідносин у цій справі, Порядком створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту, виключення таких споруд із фонду та ведення його обліку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 року №138 (Порядок №138), був визначений механізм створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту (захисні споруди), у тому числі споруд подвійного призначення та найпростіших укриттів, та ведення його обліку.
За визначенням, наведеним у пункті 3 Порядку №138, балансоутримувачі захисних споруд - це власники, користувачі, юридичні особи, на балансі яких перебувають захисні споруди (у тому числі споруди, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації); а утримання захисних споруд - це комплекс заходів організаційного, матеріально-технічного, інженерного, фінансового та іншого характеру, що спрямовані на забезпечення готовності захисних споруд до використання за призначенням.
Здійснення контролю за готовністю захисних споруд цивільного захисту до використання за призначенням забезпечує ДСНС разом з відповідними органами та підрозділами цивільного захисту, місцевими держадміністраціями (п.12 Порядку №138, у редакції, чинній на час звернення до суду).
Крім того, правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) установлені Законом України від 05.04.2007 року № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
Саме в цьому Законі наведені види та форми заходів державного нагляду (контролю), зокрема у вигляді планових та позапланових заходів, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом (ст.1 ЗУ № 877-V).
Отже, за наведеного нормативно-правового регулювання та аналізуючи приписи пункту 17-1 Кодексу цивільного захисту України (у редакції Закону України від 06.10.2022 року №2655-IX), у взаємозв`язку з Положенням № 1052, Верховний Суд констатує, що органам ДСНС надано право звернення до адміністративного суду лише з вимогами про застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи суб`єктів господарювання, що свідчить про виключність судового способу захисту цих суспільних інтересів у випадку створення загрози життю та/або здоров`ю людей, тоді як в інших випадках передбачено застосування заходів адміністративного примусу, що за своєю суттю є заходом реалізації застосування санкції, передбаченої приписами статті 68 Кодексу цивільного захисту України.
Можливість самостійного звернення до суду органу ДСНС з позовними вимогами зобов`язального характеру до відповідальних суб`єктів, як захід контролю не встановлена, оскільки за наведеного нормативно-правового регулювання питання повноважень органу ДСНС звертатися до суду, як позивач, вирішено законодавцем через наділення указаного суб`єкта владних повноважень контролюючими функціями у вигляді здійснення державного нагляду (контролю), які реалізуються шляхом застосування відповідних заходів реагування до суб`єктів господарювання або оскарження дій щодо недопуску до перевірки посадових осіб ДСНС.
За наведеного нормативно-правового регулювання (після набрання чинності Законом №2655-IX) коло повноважень органів ДСНС щодо права звернення до адміністративного суду не змінилося і є обмеженим, а отже, ГУ ДСНС в Запорізькій області не може бути позивачем у цій справі, у зв`язку з чим прокурор у позовній заяві визначив орган, в особі якого він звернувся до суду та захищає інтереси держави, який не має самостійного права на звернення із цим позовом, тобто не може набути статусу позивача.
Аналогічний висновок Верховним Судом сформовано і у справі №520/16197/23, в якій Суд, аналізуючи попередню практику Верховного Суду у подібній категорії справ, указав, що на відміну від попередньої редакції указаної норми щодо відсутності у територіального органу ДСНС права на звернення до суду з позовами у цій категорії, законодавець у чинній редакції пункту 48 частини 2 статті 17-1 Кодексу цивільного захисту України, передбачив право на звернення до суду цього органу також і з інших підстав, визначених законом.
Також у справі № 520/16197/23 Верховний Суд, з-поміж іншого, зазначив, що у контексті порушеного питання варто також зауважити, що частина 4 статті 4 Закону № 877-V визначає, що виключно законами встановлюються: 
органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; 
види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю);
повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; 
вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; 
спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю); 
санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.
Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).
За висновком Верховного Суду №520/16197/23 указані норми також визначають пряму кореляцію між законодавчим положенням та повноваженням контролюючого органу здійснювати той чи інший вид державного нагляду за діяльністю суб`єктів господарювання. 
Тому, не зважаючи на те, що пункт 48 частини 2 статті 17-1 Кодексу цивільного захисту України, у редакції Закону №2655-ІХ, передбачає, що коло правовідносин, у яких територіальний орган ДСНС може бути позивачем, хоча і розширилось, тобто перестало бути виключним, проте потребує чіткої кореляції із положенням закону, який би передбачив відповідний випадок, за якого ДСНС може подати до суду позовну заяву. 
Іншими словами, у чинній редакції пункту 48 частини 2 статті 17-1 Кодексу цивільного захисту України окреслена прив`язка правової підстави звернення до суду із нормою закону, і лише за її наявності ДСНС може набути статусу позивача.
За таких обставин, Верховний Суд у справі №520/16197/23 дійшов висновку, що законодавець у відповідних профільних нормативно-правових актах не наділив ДСНС правом на звернення до суду із позовом щодо приведення у стан готовності захисних споруд та, відповідно, правом на оскарження бездіяльності балансоутримувачів щодо допущеного неналежного стану таких захисних споруд, а отже, і прокурор не може від його імені заявити такий позов.
Таку правову позицію підтримано Верховним Судом надалі і в інших справах, зокрема №400/10777/23, №160/26224/23, №560/16769/23, та інших подібних спорах і такі висновки узгоджуються з попередньою практикою Верховного Суду, зокрема у справах №№260/4120/22, 560/10015/22, 160/9125/22 та 260/4044/22, висновки у яких було сформовано ще до набрання чинності Законом № 2655-ІХ. 
Тому застосування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду за попередньої редакції закону не суперечить практиці суду касаційної інстанції, яка є послідовною і усталеною.
Стосовно підстав для звернення до суду прокурора в інтересах держави в особі Запорізької обласної військової адміністрації, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає таке. 
Указом Президента України від 24.02.2022 № 68/2022 «Про утворення військових адміністрацій» на виконання Закону України «Про правовий режим воєнного стану» для здійснення керівництва у сфері забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку утворено Запорізьку обласну військову адміністрацію.
Статтею 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено повноваження військових адміністрацій. Відповідно до пункту 8 частини третьої вказаної статті районна, обласна військові адміністрації здійснюють на відповідній території повноваження, віднесені до їхньої компетенції цим Законом, а також у разі прийняття Верховною Радою України за поданням Президента України рішення, передбаченого частиною третьою статті 10 цього Закону, або у разі тимчасової окупації або оточення адміністративного центру області повноваження із прийняття рішень про звернення до суду щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальних громад у сфері їх спільних інтересів.
Суд зазначає, що стаття 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» має вичерпний перелік повноважень, наданих військовим адміністраціям, та повноваження на звернення до суду із позовними вимогами про зобов`язання вчинити дії, спрямовані на приведення у стан готовності захисної споруди цивільного захисту у цій статті відсутні.
Отже, враховуючи приписи частини 5 статті 46 КАС України, Запорізька обласна військова адміністрація також не має повноважень на звернення до суду із заявленими позовними вимогами в якості позивача, оскільки таке право їй законом не надане.
Стосовно третього позивача, Управління з питань попередження надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Запорізької міської ради, суд зазначає таке.
Відповідно до Положення про управління з питань попередження надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Запорізької міської ради, яке затверджено рішенням міської ради від 30.09.2020 року №33, (Положення) це управління є органом, який уповноважений діяти від імені територіальної громади міста Запоріжжя у сфері цивільного захисту.
Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року № 280/97-ВР.
Повноваження органів місцевого самоврядування щодо організації та забезпечення цивільного захисту визначені статтею 36-1 Закону № 280/97-ВР, відповідно до частини першої якої до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні повноваження щодо виконання вимог законодавства щодо визначення потреби, створення, використання, утримання, реконструкції та ведення обліку фонду захисних споруд цивільного захисту територіальної громади, здійснення контролю за станом утримання таких споруд та готовності їх до використання за призначенням та підтримкою в належному технічному стані (абзац 10 пункту «а»).
За положеннями пунктів 23 - 29 частини 2 статті 19 КЦЗ України до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері цивільного захисту належить:
виконання вимог законодавства щодо створення, використання, утримання, експлуатації та реконструкції об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту;
визначення за погодженням з місцевими державними адміністраціями потреби в об`єктах фонду захисних споруд цивільного захисту, необхідних для укриття всіх категорій населення за місцем роботи та за місцем проживання, а також інших категорій населення за місцем тимчасового перебування, у визначених законодавством випадках;
реалізація заходів щодо забезпечення потреб в укритті населення шляхом будівництва захисних споруд цивільного захисту, споруд подвійного призначення та виготовлення (монтування) первинних (мобільних) і облаштування найпростіших укриттів, а також (у разі потреби) відновлення пошкоджених (зруйнованих) об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту;
прийняття рішень про подальше використання об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту державної та комунальної власності у разі банкрутства (ліквідації) суб`єкта господарювання, на балансі якого вона перебуває, та безхазяйних захисних споруд;
ведення обліку фонду захисних споруд цивільного захисту територіальної громади, створення загальнодоступних інформаційних ресурсів та доведення до населення інформації про об`єкти такого фонду, у тому числі у доступній для осіб з порушеннями зору та слуху формі;
здійснення контролю за станом утримання об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту;
організація проведення технічної інвентаризації захисних споруд цивільного захисту, виключення їх за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, з фонду захисних споруд цивільного захисту.
Отже, законодавцем не передбачено повноважень Управління з питань попередження надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Запорізької міської ради на звернення до суду із заявленими в цій справі позовними вимогами як позивача. 
Правом звернення до суду із заявленими в цій справі позовними вимогами не наділена відповідна рада або виконавчий комітет такої ради.
Заступник керівника прокуратури не зазначив причини, які перешкоджають уповноваженому органу держави виконувати покладені на нього функції державного нагляду у сфері техногенної та пожежної безпеки відповідно до вимог Кодексу цивільного захисту України і Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій. 
Також, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що у спірних правовідносинах органи ДСНС не мали об`єктивної можливості у законодавчо встановленому порядку звернутися до суду з відповідним позовом про застосування заходів реагування для усунення виявлених порушень, а прокурор в межах своєї компетенції реагував щодо вказаного суб`єкта.
Відповідно прокурором у цій позовній заяві визначено органи, в особі яких він звернувся до суду з цим позовом, які не мають права на звернення до суду з таким позовом. Також колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що змінами до Кодексу цивільного захисту України, запровадженими Законом України від 08.11.2023 року №3441-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо уточнення повноважень суб`єктів забезпечення цивільного захисту, вдосконалення законодавства з питань захисту населення і територій від наслідків надзвичайних ситуацій, організації та проведення евакуації населення, забезпечення охорони життя та здоров`я громадян» частина 15 статті 32 Кодексу викладена в такій редакції: 
«Контроль за станом готовності об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту до використання за призначенням здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, та/або його територіальними органами (у разі їх утворення) спільно з відповідними центральними органами виконавчої влади, іншими органами державної влади, місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування шляхом проведення комплексних, контрольних та позапланових обстежень».
Отже, норма спеціального нормативно-правового акта визначила чіткий перелік повноважень в сфері контролю за станом готовності об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту до використання за призначенням, визначивши їх як заходи адміністративного впливу. 
Тому зміни у законодавстві, запроваджені з 29.10.2022 року, не змінюють правового регулювання спірних правовідносин.
Вказані висновки відповідають правовій позиції, що зазначена в постанові Верховного Суду у справі №420/22303/23 від 09.10.2025 року.
Згідно із ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що встановивши відсутність у Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області, Запорізької обласної військової адміністрації, Управління з питань попередження надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Запорізької міської ради права на звернення до суду із цим позовом, що тягне за собою відсутність цього ж права у заступника керівника Запорізької обласної прокуратури, відтак наявні підстави для залишення цього позову без розгляду.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі. 
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника керівника Запорізької обласної прокуратури Черного Петра Анатолійовича – залишити без задоволення.
Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 20.12.2024 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили 11.02.2026 та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова 

суддя Л.А. Божко 

суддя О.М. Лукманова