ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2026 року   Справа № 902/774/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Маціщук А.В. ,  суддя Василишин А.Р. 

секретар судового засідання Новак С.Я. 
за участю представників сторін:
прокурора: не з`явився
позивача: не з`явився
відповідача: Путілін Є.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Глорія-В" та Заступника керівника Черкаської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Вінницької області від 25.11.25р. у справі №902/774/25, ухвалене суддею Шамшуріною М.В., повне рішення складено 05 грудня 2025р.
за позовом Заступника керівника Уманської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Відділу освіти Жашківської міської ради 
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Глорія-В" 
про визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення неустойки у розмірі 726 023,86 гривень 

До Господарського суду Вінницької області 10.06.2025 року надійшла позовна заява № б/н від 10.06.2025 (вх. № 825/25 від 10.06.2025) Заступника керівника Уманської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Відділу освіти Жашківської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Глорія-В" з такими вимогами:
- визнати недійсними додаткові угоди № 1 від 29.08.2024 та № 2 від 31.10.2024 до договору №310 від 19.07.2024, укладеного між Відділом освіти Жашківської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Глорія-В";
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Глорія-В" на користь Відділу освіти Жашківської міської ради 248 954,86 гривень пені та 477 069,00 гривень штрафу. 
Рішенням Господарського суду Вінницької області від 25.11.2025 р. позов задоволено частково. Визнано недійсною додаткову угоду №1 від 29.08.2024 до договору №310 від 19.07.2024, укладеного між Відділом освіти Жашківської міської ради (19201, Черкаська обл., Уманський р-н, місто Жашків, вул. Соборна, будинок 56, ідентифікаційний код юридичної особи 41779881) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Глорія-В" (21036, Вінницька обл., Вінницький р-н, місто Вінниця, вул. Бурбело Олександри, будинок 3, квартира 83, ідентифікаційний код юридичної особи 41716575). Визнано недійсною додаткову угоду №2 від 31.10.2024 до договору №310 від 19.07.2024, укладеного між Відділом освіти Жашківської міської ради (19201, Черкаська обл., Уманський р-н, місто Жашків, вул. Соборна, будинок 56, ідентифікаційний код юридичної особи 41779881) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Глорія-В" (21036, Вінницька обл., Вінницький р-н, місто Вінниця, вул. Бурбело Олександри, будинок 3, квартира 83, ідентифікаційний код юридичної особи 41716575). Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Глорія-В" (21036, Вінницька обл., Вінницький р-н, місто Вінниця, вул. Бурбело Олександри, будинок 3, квартира 83, ідентифікаційний код юридичної особи 41716575) на користь Відділу освіти Жашківської міської ради (19201, Черкаська обл., Уманський р-н, місто Жашків, вул. Соборна, будинок 56, ідентифікаційний код юридичної особи 41779881) 73 669,76 гривень пені та 143 120,70 гривень штрафу. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Глорія-В" (21036, Вінницька обл., Вінницький р-н, місто Вінниця, вул. Бурбело Олександри, будинок 3, квартира 83, ідентифікаційний код юридичної особи 41716575) на користь Черкаської обласної прокуратури (18015, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 286, ідентифікаційний код юридичної особи 02911119, р/р UA 138201720343160001000003751 в Державній казначейській службі України у м. Київ) 13 516,14 гривень судових витрат зі сплати судового збору. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення 175 285,10 гривень пені та 333 948,30 гривень штрафу - відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Глорія-В" звернувся з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 25.11.2025 року в частині задоволення позову та прийняти в цій частині нове рішення яким відмовити у задоволені позову Заступника керівника Уманської окружної прокуратури, що діє в інтересах Відділу освіти Жашківської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глорія-В» про визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення неустойки в зв`язку з його безпідставністю та необґрунтованістю.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.12.2025 р. апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Глорія-В" на рішення Господарського суду Вінницької області від 25.11.25р. у справі №902/774/25 - залишено без руху. Запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю "Глорія-В" протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги подати до суду докази надсилання Уманській окружній прокуратурі та Товариству з обмеженою відповідальністю "Глорія-В" копії апеляційної скарги з додатками.
30.12.2026 від представника ТОВ "Глорія-В" надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 31.12.2025 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Глорія-В" на рішення Господарського суду Вінницької області від 25.11.25р. у справі №902/774/25. Витребувано у Господарського суду Вінницької області матеріали справи №902/774/25. 
В свою чергу Заступник керівника Черкаської обласної прокуратури також звернувся з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Вінницької області від 25.11.2025 у справі №902/774/25. Прийняти до розгляду апеляційну скаргу керівника Черкаської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Вінницької області від 25.11.2025 у справі №902/774/25 до розгляду та відкрити апеляційне провадження. Скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 25.11.2025 у справі № 902/774/25, в частині відмови у задоволенні позовних вимог, та прийняти нове рішення про задоволення повністю позовних вимог Уманської окружної прокуратури в інтересах відділу освіти Жашківської міської ради до ТОВ «Глорія-В» про визнання недійсними додаткових угод № 1, № 2 до Договору поставки товару № 310 від 19.07.2024 та стягнення пені у розмірі 248 954,86 грн та штрафу у розмірі 477 069,00 грн. Здійснити розподіл судових витрат за розгляд справи у суді першої інстанції. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Глорія-В» на користь Черкаської обласної прокуратури 9 166,2 грн судового збору за подання апеляційної скарги. Про дату та час розгляду повідомити Черкаську обласну прокуратуру та інших учасників процесу.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 31.12.2025 р. апеляційну скаргу Заступника керівника Черкаської обласної прокуратури на рішення господарського суду Вінницької області від 25.11.25р. у справі №902/774/25 - залишено без руху. Запропоновано Черкаській обласній прокуратурі протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги подати опис вкладення у цінний лист, як доказ надсилання апеляційної скарги Уманській окружній прокуратурі або доказ надсилання апеляційної скарги до її електронного кабінету.
09.01.2026р. Заступник керівника Черкаської обласної прокуратури через систему "Електронний суд" подав заяву про усунення недоліків .
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 р. поновлено строк на апеляційне оскарження Заступнику керівника Черкаської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Вінницької області від 25.11.25р. у справі №902/774/25. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Черкаської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Вінницької області від 25.11.25р. у справі №902/774/25. Зупинено дію рішення Господарського суду Вінницької області від 25.11.25р. у справі №902/774/25. Об`єднано в одне апеляційне провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Глорія-В" на рішення Господарського суду Вінницької області від 25.11.25р. у справі №902/774/25 та апеляційну скаргу Заступника керівника Черкаської обласної прокуратури на рішення господарського суду Вінницької області від 25.11.25р. у справі №902/774/25 для спільного розгляду.
20.01.2026 р. до суду апеляційної інстанції від Уманської окружної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому прокурор наголосив на тому, що доводи представника відповідача, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції у даній справі, а відтак апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Також, 21.01.2026 р., представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Глорія-В" надіслав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу прокурора та просить залишити апеляційну скаргу заступник керівника Черкаської обласної прокуратури на рішення господарського суду Вінницької області від 25.11.2025 р. по справі №902/774/25 за позовом Заступника керівника Уманської окружної прокуратури, що діє в інтересах Відділу освіти Жашківської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глорія-В» про визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення неустойки у розмірі 726 023,86 грн – без задоволення, а в частині задоволенні позову прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позову Заступника керівника Уманської окружної прокуратури, що діє в інтересах Відділу освіти Жашківської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глорія-В» про визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення неустойки.
27.01.2026р. матеріали справи №902/774/25 надійшли на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.01.2026 р. розгляд апеляційних скарг призначено на "05" березня 2026 р. об 10:00год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №2.
18.02.2026р. в системі "Електронний суд" була сформована заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Глорія-В" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.02.2026 р. заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Глорія-В" - Путіліна Євгена Вікторовича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №902/774/25 - задоволено.
У судовому засіданні 05.03.2026 р. представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Глорія-В" підтримав доводи поданої відповідачем апеляційної скарги та заперечив проти доводів апеляційної скарги прокурора. 
Прокурор та представник позивача у судове засідання не прибули хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомленні належним чином.
Розглянувши доводи апеляційних скарг, вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст рішення суду першої інстанції.
Суд першої інстанції за результатами з`ясування обставин дійшов висновку, що додаткова угода № 1 від 29.08.2024 та додаткова угода № 2 від 31.10.2024 до договору №310 від 19.07.2024, укладеного між Відділом освіти Жашківської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Глорія-В", укладені з порушенням вимог пункту 4 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", відтак наявні правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання додаткових угод № 1 від 29.08.2024, № 2 від 31.10.2024 до договору №310 від 19.07.2024, укладеного між Відділом освіти Жашківської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Глорія-В" недійсними на підставі частини 1 статті 203, частини 1 статті 215 ЦК України.
Також, Господарський суд Вінницької області визнав обґрунтованим нарахування за договором пені у розмірі 245 565,85 гривень та штрафу у розмірі 477 069,00 гривень, однак урахувавши, що стягнення санкцій в повному обсязі є неспівмірним з негативними наслідками, зменшив розмір пені та штрафу на 70%, з огляду на баланс інтересів обох сторін, і стягнув з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 73 669,76 гривень та штраф у розмірі 143 120,70 гривень, що загалом складає 216 790,46 гривень неустойки. Таким чином суд позовні вимоги про стягнення пені та штрафу задовольнив частково у сумі 216 790,46 гривень, у стягненні решти пені та штрафу у загальній сумі 505 844,39 гривень відмовив з підстав їх зменшення судом.

2.Узагальнені доводи апеляційних скарг та заперечення учасників справи.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Глорія-В" у апеляційній скарзі наголошує, що рішення Господарського суду Вінницької області від 25.11.2025р. в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсними додаткових угод і як наслідок стягнення штрафних санкцій є незаконним, з огляду на наступне.
Скаржник стверджує, що у зв`язку із затягуванням прийняття рішення про визначення переможця Замовником майже два місяці ТОВ «Глорія-В» не могла підписати договір з Замовником та приступити до виконання свої зобов`язань по Договору. Лише 19.07.2024 року був підписаний договір №310 від 19.07.2024 року між Замовником Відділом освіти Жашківської міської ради та переможцем закупівлі ТОВ «Глорі-В», що значно затягнуло термін виконання умов договору. 
Відповідно до п. 4. Додатку 4 (тендерна пропозиція) Тендерної документації, якщо нас визначено переможцем торгів, ми беремо на себе зобов`язання підписати договір із замовником не пізніше ніж через 15 днів з дня прийняття рішення про намір укласти договір про закупівлю та не раніше ніж через 5 днів з дати оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу повідомлення про намір укласти договір про закупівлю. 
Якщо зважати на термін, який мав би бути виділений на роботу по вищевказаному Договору з моменту визначення переможцем ТОВ «Глорія-В» від 23.05.2025 року (замовник склав протокол про відхилення тендерної пропозиції ТОВ «Глорія-В» № 123 від 23.05.2024 року), то підписання договору між замовником та переможцем мало б відбутися не пізніше ніж через 15 днів, тобто 14.06.2024 року (крайній строк підписання договору) .
Однак у зв`язку з поданням відповідачем двох скарг в Антимонопольний комітет України для оскарження Протоколів від 23.05.2024 №123 та від 17.06.2024 №136, прийнятими із порушенням законодавства у сфері публічних закупівель та очікуванням рішення комісії Антимонопольного комітету України, початок цього терміну відстрочився більше ніж на місяць, оскільки Договір №310 від 19.07.2024 року був підписаний лише 19.07.2024 р.
З огляду на те, що об`єм поставки значний (демонтаж, виготовлення, поставка та монтаж виготовлених металопластикових конструкцій в розрахунку на строки визначені у тендерній документації при умові вчасного укладання договору мали бути проведені протягом 2,5 місяців), а договір укладений із затримкою на час оскарження рішень замовника, виконати вказану роботу у 40 денний строк об`єктивно не було можливості, тому між сторонами з урахуваннями цих обставин і була укладена додаткова угода №1, в якій строк було продовжено до 31.10.2025р. (тобто на строк затримки термінів укладання договору, пов`язаного з оскарженням процедури закупівлі).
Висновки суду, що відповідач ще до укладення Договору заздалегідь вже усвідомлював обмежений строк для його виконання та мав розрахувати свої можливості для вчасного виконання взятих на себе зобов`язань є хибною, адже Замовник Відділ освіти Жашківської міської ради на думку ТОВ «Глорія-В» був упереджено налаштований до співпраці з відповідачем, адже двічі своїми рішеннями відхиляв тендерну пропозицію відповідача, відтермінувавши визначення переможця закупівлі та укладання Договору з ТОВ «Глорія-В», внаслідок чого відповідач об`єктивно не міг вчасного виконати роботи.
Відповідач стверджує, що під час дії Договору сторони могли змінити таку істотну умову, як строк виконання зобов`язань (строк виконання робіт), шляхом продовження такого строку, однак виключно лише за наявності виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження.
Також, відповідач в апеляційній скарзі вказав, що на його думку підстави для нарахування штрафних санкцій та пені в період з 02.09.2024р. по 02.09.2024р. у розмірі 3 389,01 грн; з 03.09.2024 р. по 10.09.2024 року у розмірі 246 44,93 грн; з 11.09.2024 р. по 11.11.2024 р. у розмірі 176 357,69 грн; з 12.11.2024 року по 29.11.2024 року у розмірі 44 563,23 грн; загалом у розмірі 248954,86 грн відсутні, як відсутні підстави для нарахування штрафу щодо прострочення виконання за Договором станом на 29.11.2024 (4 770 690,00х10%):100% = 477069,00 грн. 

Заперечуючи доводи апеляційної скарги відповідача, прокурор у відзиві вказує, що з доводами ТОВ «Глорія-В» неможливо погодитись, так як вони не відповідають вимогам ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та положенням п. 8.1 – 8.4 Договору, а також вимогам тендерної документації.
Підписуючи 19.07.2024 Договір №310 з строком поставки до 01.09.2024, відповідач мав оцінити можливість вчасного виконання договору, ризики та негативні наслідки для себе та контрагента по договору у зв`язку з невиконанням зобов`язань в строк.
Юридична особа здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, а тому, укладаючи Договір з вказаним строком поставки, відповідач повинен був оцінити погоджений сторонами строк виконання зобов`язання з поставки товару та відповідно об`єктивно оцінити можливість виконання такого зобов`язання у вказаний строк. 
Крім того, приймаючи до уваги, що згідно оголошення про проведення відкритих торгів, датою розкриття тендерних пропозицій визначено 21.05.2024, відповідач ще до укладення Договору заздалегідь вже усвідомлював обмежений строк для його виконання, тим більше укладаючи Договір за 44 дні до дати поставки товару, мав об`єктивно та реально розраховувати свої можливості для вчасного виконання взятих на себе зобов`язань.
Відтак, доводи представника відповідача, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції у даній справі, а відтак апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

В свою чергу, Заступник керівника Черкаської обласної прокуратури в апеляційній скарзі стверджує, що суд невірно застосував норми матеріального права (ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України), без урахування висновків Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 916/2814/23 (постанова від 19.06.2024), висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають встановленим обставинам справи, як наслідок суд дійшов безпідставного висновку про наявність підстав для зменшення штрафних санкцій. Відповідно рішення суду в цій частині підлягає скасування, а позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.
Надаючи оцінку підставам для укладення спірної додаткової угоди № 1 від 29.08.2024 судом правомірно враховано положення пунктів 7-8 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про публічні закупівлі» передбачено, що тендерна документація має містити строки поставки товарів, виконання робіт, надання послуг; проект договору про закупівлю з обов`язковим зазначенням порядку змін його умов. Згідно пункту 4.4. тендерної документації замовником визначено строк поставки товару, що є предметом закупівлі до 01.09.2024. Аналогічна умова щодо строку поставки товару містилася у повідомленні про намір укласти договір про закупівлю з Товариством з обмеженою відповідальністю «Глорія-В». 
В свою чергу, відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами об`єктивної неможливості виконання взятих на себе зобов`язань за договором закупівлі у межах визначеного договором строку поставки товару внаслідок виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження.
У своїй заяві про зменшення штрафних санкцій від 24.10.2025 не наводить жодних виключних підстав для застосування положень ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України. Єдина обставина на яку посилається товариство, що штрафні санкції становлять 10 відсотків від ціни договору, що в цілому взагалі не можу свідчити про їх надмірність. Проте, даний випадок не є винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступінь виконання зобов`язання боржником в строк визначений у договорі, причини прострочення виконання не свідчать про наявність підстав для їх зменшення.
Таким чином у даному випадку відповідачем жодним чином суду першої інстанції не наведено винятковості обставин, які зумовлюють зменшення пені та штрафу на 70%, з відповідним підтвердженням такого факту належними та допустимими доказами. Крім того, всі обставини, що враховані судом першої інстанції були достеменно відомі відповідачу на момент укладення Договору. Відповідно позовні вимоги прокурора підлягають до задоволення у повному обсязі.

Заперечуючи доводи апеляційної скарги прокуратури, представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Глорія-В" у відзиві наголосив на тому, що в даному випадку штрафні санкції є неспівмірно високими штрафні санкції, які складають 10 частину ціни договору що також є підставою для їх зменшення.

3.Обставини справи, встановлені апеляційним судом.
13 травня 2024 року Відділом освіти Жашківської міської ради оприлюднено оголошення про проведення закупівлі UA-2024-05-13-000079-a за процедурою відкритих торгів за предметом "Металопластикові конструкції (вікна та двері) (ДК 021:2015:44220000-8:Столярні вироби)".
За результатами проведення закупівлі, 19 липня 2024 року між Відділом освіти Жашківської міської ради (далі - замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Глорія-В" (далі – постачальник, відповідач) укладено договір №310 (далі - договір) (т. 1 а.с. 14-18).
Згідно з пунктом 1.1. договору постачальник бере на себе зобов`язання здійснити поставку і передати замовнику “Металопластикові конструкції (вікна та двері)” - код національного класифікатора України ДК 021:2015 - 44220000-8 Столярні вироби (надалі – товар) по найменуванню, в кількості та за цінами, які зазначені у специфікації, що є невід`ємною частиною договору (додаток № 1), а також виконати інші зобов`язання визначені у цьому договорі, а замовник – прийняти і оплатити постачальнику вартість товару в строки та порядку, передбаченими цим договором.
Відповідно до пункту 2.9. договору постачальник несе усі витрати та ризики, пов`язані з усуненням недоліків товару неналежної якості. Доставка товару (навантаження, транспортування, відвантаження, тощо) до місця, де буде проведено усунення недоліків та повернення товару замовнику здійснюється за рахунок постачальника.
За умовами пункту 3.1. договору ціна договору становить 5 499 900,00 грн., у тому числі ПДВ 916 650,00 грн. В ціну товару включені демонтаж/монтаж товару, всі додаткові витрати Постачальника, обов`язкові платежі, збори, податки, доставку, вартість інших супутніх послуг, а також вартість монтажу/демонтажу старих вікон.
Пунктом 3.2. договору сторонами визначено, що ціна за одиницю товару зазначена в специфікації договору.
Згідно з пунктом 5.1. договору поставка товару здійснюється на підставі письмової/електронної/телефонної або зробленої будь-яким іншим способом заявки замовника, в кількості, асортименті та за місцем поставки зазначеними в такій заявці, одноразово, протягом 5-ти днів з дня отримання заявки постачальником, до 01.09.2024 року (включно).
Відповідно до пункту 5.3. договору датою поставки товару вважається дата прийняття його замовником відповідно до видаткової накладної постачальника, оформленої у встановленому чинним законодавством порядку.
За умовами пунктів 6.3., 6.3.1. договору постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором.
Згідно з пунктом 7.1. договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим договором.
Пунктом 7.2. договору сторони визначили, що у разі порушення строку поставки товару, продавець сплачує замовнику пеню, яка обраховується із вартості непоставленого в строк товару в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день затримки.
За змістом пункту 7.3. договору у випадку недопоставки товару в обсязі передбаченому договором продавець сплачує замовнику штраф у розмірі 10 % вартості непоставленого товару.
Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та діє по 31 грудня 2024 року, а в частині дії умов цього договору, які стосуються виконання зобов`язань у період дії гарантійного строку, визначеного у цьому договорі, та інші умови, виконання яких можуть виникнути після закінчення строку дії цього договору до повного виконання таких зобов`язань. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання тих зобов`язань, що залишилися невиконаними.
Пунктом 12.1. договору визначено, що невід`ємною частиною цього договору є: додаток № 1: специфікація до договору; додаток № 2: порядок змін умов договору.
19 липня 2024 року сторонами договору було погоджено та підписано додаток № 1 до договору - специфікацію, якою погоджено найменування товару, кількість, ціну, загальну вартість товару, зокрема на загальну суму 5 499 900,00 гривень (т. 1 а.с. 16 зворот – 17 зворот).
Також сторонами підписано додаток № 2 до договору “Порядок змін умов договору”.
Договір, додатки до договору підписані уповноваженими представниками позивача та відповідача та скріплені печатками сторін.
Листом №12.08-02 від 12.08.2024 ТОВ "Глорія-В" повідомлено Відділ освіти Жашківської міської ради, що відповідно до пункту 5.1. договору поставка товару здійснюється до 01.09.2024 року (включно) (т. 1 а.с. 49 зворот).
У листі №12.08-02 від 12.08.2024 товариством зазначено, що результати закупівлі кілька разів оскаржувались до Антимонопольного комітету України, тривалий період оскарження значно змістив момент укладення договору, тому договір було укладено лише 19.07.2024 року, що значно зменшило термін поставки товару, який був запланований при оголошенні закупівлі.
З урахуванням вказаних обставин, ТОВ "Глорія-В" просило продовжити термін поставки товару до 31.10.2024 року.
29 серпня 2024 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору № 310 від 19 липня 2024, за змістом якої сторони дійшли згоди внести зміни до договору № 310 від 19.07.2024 року, укладеного між замовником та постачальником та викласти пункт 5.1. розділу V “Поставка товару” договору у наступній редакції:
“ 5.1. Поставка товару здійснюється на підставі письмової/електронної/телефонної або зробленої будь-яким іншим способом заявки замовника, в кількості, асортименті та за місцем поставки зазначеними в такій заявці, одноразово, протягом 5-ти днів з дня отримання заявки постачальником, до 31.10.2024 року (включно)” (т. 1 а.с. 19).
У листі № 29.10.-01 від 29.10.2024 до Відділу освіти Жашківської міської ради ТОВ "Глорія-В" зауважено, що відповідно до п.5.1. договору, із змінами внесеними додатковою угодою №1 про внесення змін до договору від 29.08.2024 поставка товару здійснюється до 31.10.2024 року (включно) (т. 1 а.с. 49).
ТОВ "Глорія-В" у вказаному листі зазначено, що посилення мобілізації критично вплинуло на наявність робочої сили в Україні, у тому числі на підприємстві постачальника, у зв`язку із цим процес поставки товару та надання супутніх послуг згідно договору також потребує більше часу. 
Крім того, у листі № 29.10.-01 від 29.10.2024 ТОВ "Глорія-В" повідомлено Відділ освіти, що у Пугачівському ліцеї виникли додаткові роботи, які не були передбачені умовами договору, зокрема, що будівля ліцею не є новою, при вийманні старих рам із стін будівлі нижній опорний ряд цегли, на яку спирались рами - зруйнувався, через те, що старі рами піддавались атмосферним впливам і відповідно ряд цегли розкришився. Так як, нові конструкції потрібно монтувати на стійку поверхню, для цього потрібно улаштувати новий ряд цегляної кладки. Зазначені роботи потребують додаткового часу, що в свою чергу також зміщує строк виконання зобов`язань за договором.
З урахуванням наведеного, відповідач у листі № 29.10.-01 від 29.10.2024 просив продовжити термін поставки товару до 30.11.2024.
31 жовтня 2024 року між сторонами укладено додаткову угоду № 2 про внесення змін до договору № 310 від 19 липня 2024, за змістом якої сторони дійшли згоди викласти пункт 5.1. розділу V “Поставка товару” договору у наступній редакції:
“ 5.1. Поставка товару здійснюється на підставі письмової/електронної/телефонної або зробленої будь-яким іншим способом заявки замовника, в кількості, асортименті та за місцем поставки зазначеними в такій заявці, одноразово, протягом 5-ти днів з дня отримання заявки постачальником, до 30.11.2024 року (включно)” (т. 1 а.с. 19 зворот).
Листом № 05.11-01 від 05.11.2024 ТОВ "Глорія-В" повідомлено Відділ освіти Жашківської міської ради про проведення замірів віконних та дверних проємів на місцях встановлення товару та встановлено, що фактичні розміри віконних та дверних проємів на місцях встановлення товару відрізняються від розмірів товару, які були вказані у додатку №2 до тендерної документації, зазначено, що виготовлення товару за розмірами, які були вказані у додатку №2 до тендерної документації та у специфікації до договору (додаток 1) і відповідно його подальший монтаж на місцях встановлення - є неможливим (т. 1 а.с. 50).
У вказаному листі товариством зауважено, що у зв`язку із відмінністю розмірів товару, які були зазначені у додатку 2 до тендерної документації та у специфікації до договору (додаток 1) з фактичними розмірами віконних та дверних проємів на місцях встановлення товару, ТОВ "Глорія-В" вважає за необхідне внести зміни до договору та привести у відповідність розміри товару, які зазначаються у специфікації до договору (додаток 1) до фактичних розмірів віконних та дверних проємів на місцях встановлення товару, та відповідно до фактичних розмірів самого товару, який встановлюється в освітніх закладах згідно договору.
Відповідачем у листі зазначено, що вартість договору залишається без змін, оскільки товариством поставлятиметься товар за кількістю та комплектністю передбаченими умовами договору та специфікацією до договору (додаток 1) та умовами тендерної документації та додатків до неї.
Згідно з пунктами 1, 2 укладеної між сторонами додаткової угоди № 3 від 05 листопада 2024 року про внесення змін до договору № 310 від 19 липня 2024 замовник та постачальник дійшли згоди внести зміни до договору № 310 від 19.07.2024 року та викласти додаток № 1: “Специфікація до договору” в новій редакції, що додається та вказаною додатковою угодою встановили, що розміри конструкцій, які будуть вказані у видаткових накладних, вважати такими, що відповідають додатковій угоді №3 від 05.11.2024 (т. 1 а.с. 20).
Відповідно до видаткової накладної № ТВ-0000208 від 23.08.2024 відповідачем передано, а позивачем прийнято товар (вікна металопластикові) у кількості 27 000,00 штук на загальну суму 542 274,00 гривень з ПДВ (т.1 а.с. 51). 
За видатковою накладною № ТВ-0000220 від 26.08.2024 відповідачем передано, а позивачем прийнято товар (вікна металопластикові) у кількості 10 000,00 штук на загальну суму 186 936,00 гривень з ПДВ (т.1 а.с. 51 зворот).
Згідно з видатковою накладною № ТВ-0000221 від 02.09.2024 відповідачем передано, а позивачем прийнято товар (вікна металопластикові) у кількості 10 000,00 штук на загальну суму 434 130,00 гривень з ПДВ (т.1 а.с. 52).
Відповідачем 10.09.2024 відповідно до видаткових накладних №ТВ-0000209 та № ТВ-0000211 передано, а позивачем прийнято товар (вікна металопластикові) у кількості 21 000,00 штук на суму відповідно 267 255,00 гривень з ПДВ та 65 154,00 гривень з ПДВ (т. 1 а.с. 53, 52 зворот).
Відповідно до видаткової накладної №ТВ-0000224 від 11.11.2024 відповідачем передано, а позивачем прийнято товар (вікна металопластикові) у кількості 23 000,00 штук на загальну суму 519 078,00 гривень з ПДВ (т.1 а.с. 53 зворот).
29.11.2024 відповідно до видаткових накладних № ТВ-0000219 № ТВ-0000242 та № ТВ-0000244 відповідачем передано, а позивачем прийнято товар (вікна металопластикові) у кількості 152 000,00 штук на суму відповідно 548 367,00 гривень, на суму 1 373 649,00 гривень та на суму 1 563 057,00 гривень (т. 1 а.с. 54-55).
У вказаних видаткових накладних підставою для їх складення та передачі товару зазначено договір № 310 від 19.07.2024.
Як вбачається із наявних у матеріалах справи платіжних інструкцій Відділом освіти Жашківської міської ради здійснено оплату вартості прийнятого товару за договором: згідно платіжної інструкції № 4253 від 27.08.2024 на суму 542 274,00 гривень, платіжної інструкції № 4340 від 28.08.2024 на суму 186 936,00,00 гривень, платіжної інструкції № 4430 від 02.09.2024 на суму 434 130,00 гривень, платіжної інструкції № 4580 від 11.09.2024 на суму 65 154,00 гривень, платіжної інструкції № 4581 від 11.09.2024 на суму 267 255,00 гривень, платіжної інструкції № 5933 від 18.11.2024 на суму 519 078,00 гривень, платіжної інструкції № 6268 від 06.12.2024 на суму 1 373 649,00 гривень, платіжної інструкції № 6275 від 09.12.2024 на суму 1 563 057,00 гривень (т. 1 а.с. 56-59 зворот).

4. Правові норми, які застосовуються апеляційним судом до спірних правовідносин.
Згідно положень статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до статті 11 ЦК України договір є однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань).
Положеннями частини 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною 2 статті 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів.
Згідно з частиною 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до положень статей 546, 548 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов`язання.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до приписів статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.
Згідно частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). 
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Згідно частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина 1 статті 638 ЦК України).
Частиною 1 статті 650 ЦК України визначено, що особливості укладення договорів на організованих ринках капіталу, організованих товарних ринках, аукціонах (публічних торгах), конкурсах тощо встановлюються відповідними актами законодавства.
Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади врегульовані Законом України "Про публічні закупівлі" (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно пункту 25 статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" публічна закупівля - придбання замовником товарів, робіт і послуг у порядку, встановленому цим Законом.
Приписами пункту 6 статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.
Згідно частини 1 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Приписами частини 4 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.
За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки товару. 
За змістом статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно частини 1 статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
За змістом статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Згідно до вимог статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:
1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;
2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.
Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.
Частинами 1, 2 статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. 
За змістом частини 1 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
В силу вимог частин 3, 4 статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

5. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.
Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Предметом позову в цій справі є матеріально - правові вимоги прокурора про визнання недійсними додаткових угод № 1 від 29.08.2024, № 2 від 31.10.2024 до договору №310 від 19.07.2024, укладеного між Відділом освіти Жашківської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Глорія-В", та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Глорія-В" на користь Відділу освіти Жашківської міської ради 248 954,86 гривень пені та 477 069,00 гривень штрафу.

Щодо підстав представництва прокурором інтересів держави.
Згідно зі статтею 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті.
Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття інтерес держави.
Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку, що виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття "інтерес держави". Враховуючи, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом.
Відповідно до статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Частиною 4 статті 53 ГПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Згідно з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року по справі № 912/2385/18, відповідно до статті 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя).
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої).
Підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема (але не виключно): повідомленням прокурора на адресу відповідного компетентного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від такого органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18 червня 2021 року у справі № 927/491/19 викладено висновок, що закон не зобов`язує прокурора подавати позов в особі усіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах і звертатися з позовом до суду. Належним буде звернення в особі хоча б одного з них. Аналогічний висновок міститься в постановах Верховною Суду від 25 лютого 2021 року у справі № 912/9/20, від 19 серпня 2020 року у справі № 923/449/18.
Внесення змін до договору про закупівлю з недотриманням приписів чинного законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, у той час як дотримання законодавства у цій сфері суспільних відносин становить значний суспільний інтерес, захист якого відповідає функціям прокурора.
Подібний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі №912/898/18.
Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.
Частина 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.
З огляду на подані прокурором докази щодо наявності підстав для звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі визначеного ним позивача, колегія суддів апеляційної інстанції вважає обґрунтованими підстави для здійснення прокурором представництва інтересів держави в особі Відділу освіти Жашківської міської ради у даній справі.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсними додаткових угод до договору про закупівлю товару за бюджетні кошти, колегія суддів зазначає наступне.
Із системного аналізу наведених норм ЦК України та Закону України "Про публічні закупівлі" вбачається, що строк дії договору та строк виконання зобов`язань є істотними умовами договору про закупівлю.
Як вбачається з положеннями пункту 11.1. договору, укладеного сторонами передбачено, що будь-які зміни і доповнення до цього договору, в тому числі щодо коригування його ціни, вважаються дійсними, якщо вони оформлені в письмовому вигляді та підписані уповноваженими на це представниками сторін.
Згідно з пунктом 11.2. договору сторона, яка ініціює внесення змін до цього договору повинна надати на розгляд іншій стороні письмове обґрунтування необхідності внесення змін таких змін та підтверджуючі документи. У разі необхідності одна із сторін договору може ініціювати перед іншою стороною необхідність унесення змін до договору у межах можливої зміни істотних умов, визначених додатком №2 до договору.
За змістом підпункту 4 пункту 4 додатку № 2 до договору "Порядок змін умов договору" істотні умови договору про закупівлю (крім договорів про закупівлю товарів, робіт та послуг для/з будівництва, ремонту та інших інженерно-технічних заходів із захисту об`єктів критичної інфраструктури паливно-енергетичного сектору критичної інфраструктури за основними технічними показниками, погодженими Міненерго) не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків (пункт 19 Постанови № 1178) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.
Апеляційним судом встановлено, що 29 серпня 2024 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору № 310 від 19 липня 2024, за змістом якої сторони дійшли згоди внести зміни до договору № 310 від 19.07.2024 року, укладеного між замовником та постачальником та викласти пункт 5.1. розділу V “Поставка товару” договору у наступній редакції:
“5.1. Поставка товару здійснюється на підставі письмової/електронної/телефонної або зробленої будь-яким іншим способом заявки замовника, в кількості, асортименті та за місцем поставки зазначеними в такій заявці, одноразово, протягом 5-ти днів з дня отримання заявки постачальником, до 31.10.2024 року (включно)” (т. 1 а.с. 19).
Як убачається із преамбули додаткової угоди № 1 про внесення змін до договору № 310 від 19 липня 2024, у якості підстави для укладення вказаної додаткової угоди сторони зазначили положення підпункту 4 пункту 19 постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178 “Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України “Про публічні закупівлі” на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування” зі змінами, норми цивільного та господарського законодавства та лист постачальника №12.08-02 від 12.08.2024 року.
За змістом листа №12.08-02 від 12.08.2024 ТОВ "Глорія-В" повідомлено Відділ освіти Жашківської міської ради, що відповідно до пункту 5.1. договору поставка товару здійснюється до 01.09.2024 року (включно), водночас, як зазначено товариством результати закупівлі кілька разів оскаржувались до Антимонопольного комітету України, тривалий період оскарження значно змістив момент укладення договору, тому договір було укладено лише 19.07.2024 року, що значно зменшило термін поставки товару, який був запланований при оголошенні закупівлі. З урахуванням вказаних обставин, ТОВ “Глорія-В” просило продовжити термін поставки товару до 31.10.2024 року.
Надаючи оцінку підставам для укладення спірної додаткової угоди № 1 від 29.08.2024 судами враховано таке.
Положеннями пунктів 7-8 частини 2 статті 22 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено, що тендерна документація має містити строки поставки товарів, виконання робіт, надання послуг; проект договору про закупівлю з обов`язковим зазначенням порядку змін його умов.
Згідно пункту 4.4. тендерної документації замовником визначено строк поставки товару, що є предметом закупівлі до 01.09.2024 року. Аналогічна умова щодо строку поставки товару містилася у повідомленні про намір укласти договір про закупівлю з Товариством з обмеженою відповідальністю "Глорія-В".
Доводи відповідача, що підставою для укладення спірної додаткової угоди № 1 в частині збільшення строку поставки товару стала обставина тривалого періоду оскарження рішень замовника про визначення переможця закупівлі, внаслідок якої договір було укладено лише 19.07.2024 року, що значно зменшило термін поставки товару колегією суддів відхиляються, оскільки наведена відповідачем обставина існувала до укладення договору закупівлі та відповідач був обізнаний щодо строку поставки за умовами оголошеної закупівлі.
Приписи пункту 4 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачають можливість внесення змін до договору про закупівлю (зміна істотних умов) щодо продовження строку виконання зобов`язань у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження (постанови Верховного Суду від 05.09.2018 у справі №910/21806/17 та від 06.06.2023 у справі №910/21100/21).
Тобто обставини, які є підставою внесення змін до договору про закупівлю щодо продовження строку виконання зобов`язань мають виникнути після укладення цього договору. 
Разом з тим, обставина тривалого періоду оскарження рішень замовника про визначення переможця закупівлі існувала до укладення сторонами договору закупівлі.
Взявши участь у процедурі закупівлі, за результатами якої його було визнано переможцем та уклавши з позивачем договір закупівлі, відповідач погодився з умовами закупівлі, зокрема і щодо строку поставки товару та зобов`язався виконати поставку товару, визначеного договором закупівлі у строк до 01.09.2024 року.
У постанові від 06.06.2023 у справі №910/21100/21 Верховний Суд звернув увагу на те, що при дослідженні істотності зміни обставин суди мають оцінювати саме ті обставини, якими сторони керувалися під час укладення договору, та момент їх виникнення. За позицією суду касаційної інстанції, якщо буде встановлено, що такі обставини існували вже на час укладення договору, то вони не можуть розглядатися як "істотна зміна обставин", яка надає сторонам право вимагати зміни умов договору.
Обставини, які були відомі сторонам або об`єктивно могли бути передбачені на момент укладення договору, не можуть визнаватися такими, що виникли раптово чи стали наслідком непереборної сили. У такий спосіб відповідні обставини не змінюють істотно баланс прав та обов`язків сторін, а лише відображають ризики, які сторона приймає на себе під час укладення договору.
Таким чином, укладаючи договір закупівлі на зазначених в ньому умовах, Товариство з обмеженою відповідальністю "Глорія-В" діяло на власний ризик, добровільно погодившись забезпечити виконання своїх зобов`язань у погоджені строки, попри існування перешкод, на які відповідач посилається як на ті, що ускладнюють або виключають можливість своєчасної поставки товару. 
Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що наведені відповідачем обставини, які слугували підставою для укладення сторонами додаткової угоди № 1, були відомими та передбачуваними ще на момент укладення договору. За таких обставин вони не можуть вважатися такими, що становлять істотну зміну обставин у розумінні законодавства. Відповідно, зазначені обставини не створюють для сторін правових підстав для внесення змін до істотних умов договору, зокрема щодо продовження строку виконання зобов`язань.
Щодо спірної додаткової угоди № 2, судом встановлено, що за змістом преамбули додаткової угоди № 2 про внесення змін до договору № 310 від 19 липня 2024 сторонами погоджено укласти цю угоду керуючись, зокрема підпунктом 4 пункту 19 постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178 “Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України “Про публічні закупівлі” на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування” зі змінами, нормами цивільного та господарського законодавства та листом постачальника №29.10.-01 від 29.10.2024.
У листі № 29.10.-01 від 29.10.2024 до Відділу освіти Жашківської міської ради ТОВ "Глорія-В" зазначило, що посилення мобілізації критично вплинуло на наявність робочої сили в Україні, у тому числі на підприємстві постачальника, у зв`язку із цим процес поставки товару та надання супутніх послуг згідно договору також потребує більше часу. 
Крім того, у листі № 29.10.-01 від 29.10.2024 ТОВ "Глорія-В" повідомлено Відділ освіти Жашківської міської ради, що у Пугачівському ліцеї виникли додаткові роботи, які не були передбачені умовами договору, зокрема, що будівля ліцею не є новою, при вийманні старих рам із стін будівлі нижній опорний ряд цегли, на яку спирались рами - зруйнувався, через те, що старі рами піддавались атмосферним впливам і відповідно ряд цегли розкришився. Так як, нові конструкції потрібно монтувати на стійку поверхню, для цього потрібно улаштувати новий ряд цегляної кладки. Зазначені роботи потребують додаткового часу, що в свою чергу також зміщує строк виконання зобов`язань за договором.
З урахуванням наведеного, відповідач у листі № 29.10.-01 від 29.10.2024 просив продовжити термін поставки товару до 30.11.2024.
31 жовтня 2024 року між сторонами укладено додаткову угоду № 2 про внесення змін до договору № 310 від 19 липня 2024, за змістом якої сторони дійшли згоди викласти пункт 5.1. розділу V “Поставка товару” договору у наступній редакції:
“5.1. Поставка товару здійснюється на підставі письмової/електронної/телефонної або зробленої будь-яким іншим способом заявки замовника, в кількості, асортименті та за місцем поставки зазначеними в такій заявці, одноразово, протягом 5-ти днів з дня отримання заявки постачальником, до 30.11.2024 року (включно)”.
Надаючи оцінку підставам для укладення спірної додаткової угоди № 2 від 31.10.2024 судом апеляційної інстанції враховано наступне. 
Доводи відповідача щодо необхідності продовження строку поставки товару за договором у зв`язку з посиленням мобілізації, що, за його твердженням, вплинуло на наявність робочої сили на підприємстві постачальника, колегією суддів апеляційної інстанції відхиляються. При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що обставини запровадження в Україні воєнного стану та загальної мобілізації є загальновідомими, а відтак були відомі відповідачу як під час участі у процедурі закупівлі, так і на момент укладення договору про закупівлю.
Строк загальної мобілізації неодноразово продовжувався, зокрема у періоді укладення та виконання договору на підставі Указів Президента № 272/2024 від 06 травня 2024 року; № 470/2024 від 23 липня 2024 року; № 741/2024 від 28 жовтня 2024 року.
Окрім того, необхідність вирішення питання забезпечення підприємства відповідача необхідними трудовими ресурсами, організації роботи працівників під час дії воєнного стану, питання щодо їх бронювання у порядку, визначеному чинним законодавством залежало від дій відповідача та не є виключною обставиною, яка виникла після укладення договору закупівлі, що є підставою для зміни такої суттєвої умови договору як строк виконання зобов`язання з поставки товару. 
З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що наведені відповідачем обставини, які слугували підставою для укладення сторонами спірної додаткової угоди № 2, зокрема проведення мобілізаційних заходів щодо працівників підприємства, існували та були передбачуваними ще на момент укладення договору про закупівлю. При цьому обставина необхідності виконання додаткових робіт для монтажу вікон у Пугачівському ліцеї належними та допустимими доказами документально не підтверджена.
За таких обставин зазначені підстави не можуть вважатися такими, що становлять істотну зміну обставин у розумінні законодавства, а відтак не створюють для сторін правових підстав для внесення змін до істотних умов договору, зокрема щодо продовження строку виконання зобов`язань.
Окрім того, суд зауважує, що за змістом пункту 5.3. договору датою поставки товару вважається дата прийняття його замовником відповідно до видаткової накладної постачальника, оформленої у встановленому чинним законодавством порядку, а не фактична дата завершення робіт з монтажу такого товару (металопластикових вікон) за місцем поставки товару.
У свою чергу, доводи відповідача про поломку у вересні 2024 року установки для виготовлення металопластикових конструкцій, унаслідок чого було тимчасово призупинено їх виготовлення, що, за твердженням відповідача, спонукало ТОВ «Глорія-В» звернутися до Відділу освіти Жашківської міської ради з проханням укласти додаткову угоду для продовження строків виконання робіт на один місяць, колегією суддів апеляційної інстанції відхиляються.
Суд апеляційної інстанції враховує, що зазначені обставини не були визначені як підстави для продовження строку поставки ані у листах відповідача, ані в оспорюваних додаткових угодах. Крім того, відповідачем не надано належних і допустимих доказів відсутності у нього іншого обладнання, необхідного для виготовлення товару, що є предметом поставки за договором, у спірний період.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що кожна сторона при укладенні правочину має поводити себе добросовісно, обачливо і розумно, об`єктивно оцінювати ситуацію, а стандарт розумної та обачливої поведінки комерсанта набагато вищий, порівняно зі стандартом пересічної розумної людини (постанови Верховного Суду від 27.01.2021 у справі №910/17876/19, від 31.03.2021 у справі №910/17881/19, від 08.12.2021 у справі №910/5953/17, від 15.12.2021 у справі №910/4908/21 тощо).
За таких обставин колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами об`єктивної неможливості виконання взятих на себе зобов`язань за договором закупівлі у межах визначеного договором строку поставки товару внаслідок виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, які б зумовлювали необхідність такого продовження.
Положеннями частини 5 статті 5 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що замовники, учасники процедур закупівлі повинні добросовісно користуватися своїми правами, визначеними цим Законом.
Водночас, передбачений пунктом 4 частини 4 Порядку зміни умов договору, викладений у Додатку № 2 до договору в частині продовження строку виконання зобов`язань щодо передачі товару у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження сторонами не дотримано.
З викладеного вбачається, що укладення спірних додаткових угод № 1 від 29.08.2024 та № 2 від 31.10.2024 до договору закупівлі товару відбулося з порушенням вимог пункту 4 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі». У зв`язку з цим колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання таких дій такими, що не відповідають вимогам законодавства.
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що під час розгляду справи сторонами не доведено належними та допустимими доказами існування на момент укладення оспорюваних додаткових угод документально підтверджених об`єктивних обставин, які б обумовлювали необхідність зміни істотної умови договору, зокрема в частині продовження строку поставки товару.
Враховуючи, що додаткова угода № 1 від 29.08.2024 та додаткова угода № 2 від 31.10.2024 до договору № 310 від 19.07.2024, укладеного між Відділом освіти Жашківської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глорія-В», були укладені з порушенням вимог пункту 4 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових та фактичних підстав для задоволення позовних вимог.
З огляду на викладене, наявні підстави для визнання додаткових угод № 1 від 29.08.2024 та № 2 від 31.10.2024 до договору № 310 від 19.07.2024, укладеного між Відділом освіти Жашківської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глорія-В», недійсними на підставі частини 1 статті 203 та частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України.
Відтак, доводи, наведені відповідачем в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, у зв`язку з чим колегія суддів апеляційної інстанції відхиляє їх.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені та штрафу.
Як убачається зі змісту позову на обґрунтування фактичних підстав вимог про стягнення з відповідача пені та штрафу прокурор зазначив, що оскільки додаткові угоди є недійсними та не породжують правових наслідків, правовідносини між позивачем та відповідачем щодо строку поставки регулюються пунктом 5.1. договору у первісній редакції, яким визначено, що поставка товару здійснюється до 01.09.2024 року (включно).
Зважаючи, що поставка товару здійснена поза межами строку визначеного договором, на думку прокурора, є підстави для стягнення з відповідача нарахованої за пунктом 7.2. пені у розмірі 248 954,86 гривень та 477 069,00 гривень штрафу за пунктом 7.3 договору. 
Вартість несвоєчасно поставленого товару, що є базою для нарахування неустойки відповідачем не спростовано, контррозрахунку заявлених до стягнення пені та штрафу відповідачем суду не надано.
Колегія суддів приймає до уваги те, що додаткові угоди №1 від 29.08.2024, № 2 від 31.10.2024 до договору №310 від 19.07.2024, укладеного між Відділом освіти Жашківської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Глорія-В", якими продовжувався строк поставки товару є недійсними та не регулюють спірні правовідносини, в силу умов пункту 5.1 договору у первісній редакції відповідач повинен був здійснити поставку товару до 01.09.2024 року (включно).
Судами враховано, що між сторонами у справі виникли майнові відносини, які засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Керуючись свободою договору та майновою самостійністю вибору контрагента відповідач, уклавши з позивачем договір закупівлі погодився з його умовами, у тому числі щодо строку виконання зобов`язання та відповідальності за неналежне виконання взятих на себе зобов`язань.
Пунктом 7.2. договору сторонами погоджено, що у разі порушення строку поставки товару, продавець сплачує замовнику пеню, яка обраховується із вартості непоставленого в строк товару в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день затримки.
Враховуючи встановлене прострочення виконання відповідачем зобов`язання з поставки товару, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога про стягнення пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення від вартості непоставленого у строк товару відповідає умовам договору та є правомірною.
Прокурором здійснено нарахування пені за прострочення поставки товару за кожною видатковою накладною від вартості несвоєчасно поставленого товару. Нарахування здійснено прокурором за період з 02.09.2024 по 02.09.2024 на суму несвоєчасно поставленого товару у розмірі 4 770 690,00 гривень, за період з 03.09.2024 по 10.09.2024 на суму 4 336 560,00 гривень, за період з 11.09.2024 по 11.11.2024 на суму 4 004 151,00 гривень, за період з 12.11.2024 по 29.11.2024 на суму 3 485 073,00 гривень. Розмір пені згідно розрахунку прокурора становить 248 954,86 гривень.
Разом із тим, колегія суддів апеляційної інстанції встановила, що при здійсненні розрахунку прокурором не враховано, що відповідно до частини 3 статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Таким чином, пеня може бути нарахована лише за кожен повний день прострочення виконання зобов`язання.
Із аналізу наведеної норми закону вбачається, що день фактичної поставки товару та день оплати не включається до періоду часу, за який здійснюється нарахування та стягнення пені.
У той же час із наданого прокурором розрахунку пені cлідує, що суму заявленої до стягнення пені було обчислено прокурором з урахуванням дня, в якому відбулася поставка товару, що суперечить нормам чинного законодавства.
Суд першої інстанції вірно встановив, що правомірним є нарахування пені за прострочення поставки товару за кожною видатковою накладною:
· за період з 02.09.2024 по 09.09.2024 на суму 4 336 560,00 гривень;
· за період з 10.09.2024 по 10.11.2024 на суму 4 004 151,00 гривень;
· за період з 11.11.2024 по 28.11.2024 на суму 3 485 073,00 гривень.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення пені від суми непоставленого товару за кожною видатковою накладною в межах періоду прострочення з урахуванням здійснених відповідачем поставок товару, суд першої інстанції дійшов висновку, що пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у періоді нарахування за кожен день прострочення з урахуванням змін обсягу та вартості непоставленого товару до дати повної поставки складає 245 565,85 гривень.
Колегія суддів апеляційної інстанції, перевіривши здійснений судом першої інстанції перерахунок пені, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правильності розрахунку та визначеної суми.
Таким чином, вимоги прокурора про стягнення з відповідача пені є обґрунтованими в сумі 245 565,85 гривень.
Відтак, у задоволенні позовних вимог про стягнення пені в сумі 3 389,01 гривень суд першої інстанції правомірно відмовив, у зв`язку із безпідставністю заявлених вимог у цій частині.
У свою чергу, умовами пункту 7.3. договору передбачено, що у випадку недопоставки товару в обсязі передбаченому договором продавець сплачує замовнику штраф у розмірі 10 % вартості непоставленого товару.
Судами встановлено, що станом на 01.09.2024 року відповідачем не було поставлено товару на суму 4 770 690 гривень. Розмір штрафу згідно розрахунку прокурора становить 477 069,00 гривень.
Враховуючи встановлену судами обставину недопоставки товару у строк визначений договором, вимога про стягнення штрафу у розмірі 10 % від вартості непоставленого товару відповідає положенням договору та заявлена правомірно.
Здійснивши перерахунок заявленого до стягнення штрафу, судами встановлено, що розрахунок не містить помилок в обрахуванні штрафу, тому вимога прокурора про стягнення штрафу у розмірі 477 069,00 гривень є обґрунтованою.
Під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій відповідачем не доведено наявність об`єктивних обставин, що унеможливили своєчасне виконання взятих на себе зобов`язань за договором та які є підставою для звільнення його від відповідальності, передбаченої договором.
Також, з матеріалів справи вбачається, що до суду першої інстанції відповідачем було подано відзив на позов та заяву від 24.10.2025 року в яких відповідач клопотав про зменшення розміру нарахованих штрафних санкцій, які підлягають стягненню з відповідача на 90% відсотків.
Визначаючись щодо підстав для стягнення неустойки (пені та штрафу) у заявленому прокурором розмірі, судами враховано таке.
Відповідно до частини 3 статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з частиною 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
За змістом зазначених норм, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин. 
Встановлення таких обставин потребує оцінки поданих учасниками справи доказів та обставин, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, а також заперечень інших учасників щодо такого зменшення.
Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
У рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 зазначено, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
При цьому, слід враховувати, що правила статті 551 ЦК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.
Відтак, інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що зменшення розміру неустойки є правом суду. У зв`язку з відсутністю у законі як переліку виняткових обставин, так і визначеного розміру (відсоткового співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, суд, оцінюючи надані сторонами докази та обставини справи, з урахуванням загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність), та дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України, вирішує на власний розсуд і за внутрішнім переконанням питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для зменшення неустойки, а також конкретний розмір такого зменшення.
Отже, питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує відповідно до статті 86 ГПК України за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу, встановлені судом фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення зазначеної дії.
Чинним законодавством не врегульований розмір можливого зменшення штрафних санкцій. При цьому, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.
Подібний за змістом висновок щодо застосування норм права, а саме статті 551 ЦК України та 233 ГК України, неодноразово послідовно викладався Верховним Судом у постановах, зокрема, але не виключно, від 10.02.2020 у справі № 910/1175/19, від 19.02.2020 у справі № 910/1303/19, від 26.02.2020 у справі № 925/605/18, від 17.03.2020 № 925/597/19, від 18.06.2020 у справі № 904/3491/19.
Вирішуючи питання щодо можливості зменшення судом розміру неустойки, що підлягає стягненню з боржника за прострочення виконання зобов`язання, суд звертається до правових висновків викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року під час розгляду справи № 902/417/18.
У пунктах 8.20.-8.22 цієї постанови Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.
Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.
Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.
У пунктах 8.33, 8.35.-8.36 цієї постанови зазначено, що якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.
У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 викладено висновок про те, що індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки, що підлягає стягненню за порушення зобов`язання, а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, зумовлюють висновок про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права.
Розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90%, 70% чи 50% тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, тобто у межах судового розсуду.
Зменшення судом неустойки до певного розміру відбувається із визначенням її у конкретній грошовій сумі, що підлягає стягненню, тоді як переведення зменшуваного розміру неустойки у частки, а відповідно і апелювання у спорах про зменшення розміру неустойки такими категоріями, як частка або процент, на який зменшується неустойка, не відображає об`єктивний стан сукупності обставин, які є предметом судового дослідження при вирішенні питання про зменшення неустойки.
При цьому слід звернути увагу, що законодавець надає суду право зменшувати розмір неустойки, а не звільняти боржника від її сплати. Поряд з цим сукупність обставин у конкретних правовідносинах можуть вказувати на несправедливість стягнення з боржника неустойки в будь-якому істотному розмірі. Визначення справедливого розміру неустойки належить до дискреційних повноважень суду.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для зменшення розміру неустойки (пені та штрафу) за договором суд враховує, що зобов`язання з поставки товару за договором відповідач хоч із простроченням, але виконав у повному обсязі. Поставлений товар прийнято позивачем без будь- яких зауважень та застережень. 
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що прокурором не подано належних та допустимих доказів, які б свідчили про ускладнення в господарській діяльності та підтверджували факт понесення позивачем збитків у зв`язку з простроченням відповідачем поставки товару, а також їх розмір.
Суд також враховує, що неустойка є санкцією за невиконання зобов`язання, а не основним боргом, а тому при зменшенні її розміру позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому становищі.
Враховуючи у сукупності встановлені обставини та докази, які містяться у матеріалах справи, поведінку сторін щодо внесення змін до договору в частині продовження строку поставки, вжиття відповідачем заходів для належного виконання зобов`язання, повне виконання зобов`язання з поставки товару, відсутність доказів понесення позивачем збитків та інших негативних наслідків порушення зобов`язання відповідачем, суд першої інстанції з урахуванням засад справедливості, добросовісності, розумності та пропорційності, дійшов обґрунтованого висновку про зменшення розміру неустойки (пені та штрафу), що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на 70%, що є співмірним у контексті балансу інтересів обох сторін та запобігатиме настанню негативних наслідків для обох сторін спору.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що стягнення з відповідача суми пені та штрафу, зменшених на 70 %, є достатнім та співмірним способом компенсації негативних наслідків, пов`язаних із порушенням строку виконання зобов`язання з поставки товару.
Водночас стягнення штрафних санкцій у повному обсязі, на переконання суду, було б неспівмірним наслідкам допущеного порушення, що не відповідало б принципам справедливості, розумності та пропорційності відповідальності.
Приймаючи до уваги, що судом визнано обґрунтованим нарахування за договором пені у розмірі 245 565,85 гривень та штрафу у розмірі 477 069,00 гривень з урахуванням зменшення судом розміру пені та штрафу на 70%, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня у розмірі 73 669,76 гривень та штраф у розмірі 143 120,70 гривень, що загалом складає 216 790,46 гривень неустойки.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в частині стягнення пені та штрафу підлягають частковому задоволенню у сумі 216 790,46 грн.
У задоволенні решти вимог про стягнення пені та штрафу у загальній сумі 505 844,39 грн суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у зв`язку із зменшенням розміру штрафних санкцій з урахуванням принципів розумності, справедливості та співмірності відповідальності наслідкам порушення зобов`язання.
Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги прокурора щодо відсутності підстав для зменшення розміру пені та штрафу на 70 %, оскільки суд першої інстанції, здійснюючи таке зменшення, діяв у межах наданих йому законом повноважень та врахував усі обставини справи, характер допущеного порушення, а також принципи розумності, справедливості та співмірності відповідальності наслідкам порушення зобов`язання.
З огляду на те, що за результатами апеляційного перегляду суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, підстав для нового розподілу судових витрат у справі також не виникає.
Відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України перерозподіл судових витрат здійснюється у випадку зміни або скасування судового рішення. Оскільки у даній справі рішення суду першої інстанції залишається без змін, визначений Господарським судом Вінницької області розподіл судових витрат, у тому числі витрат зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, є обґрунтованим та підлягає залишенню без змін.
Таким чином, правові підстави для здійснення перерозподілу судових витрат у суді апеляційної інстанції відсутні.
Відтак, судова колегія вважає, що місцевий господарський суд з достатньою повнотою дослідив усі обставини справи, надав належну оцінку представленим доказам, висновки суду не суперечать матеріалам справи, обставини, які мають значення по справі, судом установлені вірно. Порушень норм матеріального та процесуального права не установлено.
У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Отже, судом першої інстанції за результатами розгляду справи було прийнято законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, а скаржниками в апеляційних скаргах вищенаведені висновки суду першої інстанції не спростовано.

6.Висновки за результатами апеляційного розгляду. 
Таким чином, у апеляційних скаргах Товариства з обмеженою відповідальністю "Глорія-В" та Заступника керівника Черкаської обласної прокуратури не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість рішення суду першої інстанції.
Виходячи з положень статті 11 ГПК України, апеляційний суд виходить з того, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін. 
Відтак, застосовуючи наведену практику європейського суду, апеляційний суд вважає що, враховуючи зміст статті 269 ГПК України, надавши оцінку основним доводам апеляційних скарг, а також не встановивши у рішенні суду першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права в сукупності з відсутніми порушеннями норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, прийшла до висновку про відсутність таких доводів, які б були оцінені як переконливі і достатні для скасування рішення суду. 
З огляду на вищевикладене, колегія суддів за наслідком апеляційного перегляду приходить до висновку, що доводами апеляційних скарг висновків господарського суду не спростовано, підстав скасування чи зміни рішення, передбачених ст.277-279 Господарського процесуального кодексу України не встановлено, а відтак апеляційні скарги слід залишити без задоволення, рішення господарського суду – без змін. 
Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційних скарг покладаються на апелянтів згідно ст.129 ГПК.
Керуючись ст.ст.269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Глорія-В" та Заступника керівника Черкаської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Вінницької області від 25.11.25р. у справі №902/774/25 - залишити без задоволення, рішення Господарського суду Вінницької області - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №902/774/25 повернути Господарському суду Вінницької області.

Повна постанова складена "17" березня 2026 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л. 

Суддя   Маціщук А.В. 

Суддя   Василишин А.Р.