ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2026 року	м. Ужгород	№ 260/10415/25 	

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Плеханова З.Б. 
при секретарі Ковач Н.М.
за участю: представника Берегівської окружної прокуратури – Нірода М.В., 
представника Департаменту культури Закарпатської обласної державної (військової) адміністрації – Сопко Т.Т.,
відповідача: Берегівська міська рада Закарпатської області - представник не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Берегівської окружної прокуратури, Департаменту культури Закарпатської обласної державної (військової) адміністрації до Берегівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Берегівська окружна прокуратура, Департамент культури Закарпатської обласної державної (військової) адміністрації звернулися до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Берегівської міської ради, в якому просять суд:

- Визнати протиправною бездіяльність Берегівської міської ради щодо неукладення охоронного договору з Департаментом культури Закарпатської обласної державної (військової) адміністрації щодо пам`ятки археології місцевого значення – «Будинок СШ № 1» 1896-1903 рр., що знаходиться у м. Берегове, вул. Стефаника, 22 Закарпатської області, охоронний № 3-Зк.

- Зобов`язати Берегівську міську раду укласти з Департаментом культури Закарпатської обласної державної (військової) адміністрації охоронний договір на пам`ятку археології місцевого значення – «Будинок СШ № 1» 1896-1903 рр., що знаходиться у м. Берегове, вул. Стефаника, 22 Закарпатської області, охоронний № 3-Зк на умовах і в порядку, визначеними постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №1768.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Берегівською окружною прокуратурою виявлені порушення інтересів держави у сфері дотримання законодавства України з питань охорони культурної спадщини. 
Так, за інформацією Департаменту культури Закарпатської обласної державної (військової) адміністрації (далі – Департамент), археологічна пам`ятка місцевого значення - «Будинок СШ № 1» 1896-1903 рр., яка наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 18.12.2024 № 935 занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, у зв`язку з чим їй присвоєно новий охоронний номер 3-Зк. 
Вищезазначена пам`ятка взята під охорону держави рішенням виконкому Закарпатської обласної Ради народних депутатів від 05.02.1980 року № 35 «Про затвердження додаткового списку пам`яток містобудування і архітектури місцевого значення в Закарпатській області». Археологічна пам`ятка місцевого значення розташована в м. Берегове по вул. Стефаника, 22. 
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності прав власності Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна комплекс будівель ЗОШ № 1 та земельна ділянка під зазначеною пам`яткою археології зареєстровано за територіальною громадою в особі Берегівської міської ради. 
В порушення вимог ст. 23 Закону України «Про охорону культурної спадщини» та Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768, Берегівською міською радою не укладено охоронний договір з Департаментом, як органом охорони культурної спадщини. 
Департаментом культури Закарпатської обласної державної (військової) адміністрації питання укладення з Берегівською міською радою охоронного договору щодо об`єкта культурної спадщини «Будинок СШ № 1» 1896-1903 рр. в м. Берегове не порушувалось. Разом з тим, як слідує з листа Департаменту від 08.12.2025 № 01- 12/1693 до теперішнього часу охоронне зобов`язання не укладено, Берегівська міська рада до Департаменту з приводу укладення охоронного договору на вище вказану пам`ятку археології не зверталась. 
Поряд з цим, після скерування запиту, Берегівська міська рада листом №4015/03-17 09.12.2025 повідомила, що міська рада до Департаменту культури Закарпатської обласної державної (військової) адміністрації для укладення охоронного договору щодо об`єкту археології місцевого значення, а саме на «Будинок СШ № 1» 1896-1903 рр., що знаходиться у м. Берегове, вул. Стефаника, 22 не зверталась та повідомила, що кошти закладені в Програмі збереження пам`яток культурної спадщини на 2025- 2027 роки на виготовлення облікових документацій для використання у 2025 році вичерпані.
З огляду на викладене, а також на те, що правопорушення у вигляді не укладення договору, допущене відповідачем, є триваючим, на теперішній час відповідач зобов`язаний укласти охоронний договір на пам`ятку археології місцевого значення «Будинок СШ №1» 1896-1903 рр., охоронний номер 3-Зк з Департаментом культури Закарпатської обласної державної (військової) адміністрації.

05 січня 2026 року ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі. Запропоновано відповідачу надати відзив на позов в термін протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання даної ухвали.

21 січня 2026 року відповідач надав відзив на позов, в якому виклав свої заперечення. У відзиві представник відповідача зазначає, що в наказі Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 18.12.2024 №935, про перелік пам`яток культурної спадщини місцевого значення Закарпатської області, занесених до Державного реєстру нерухомих пам`яток України у Закарпатській області відсутня пам`ятка археології місцевого значення – «Будинок СШ № 1» 1896-1903 рр., , натомість є пам`ятка архітектури місцевого значення – «Будинок СШ № 1» 1896-1903 рр. Таким чином, прокурор фактично просить зобов`язати Берегівську міську раду укласти охоронний договір на неіснуючий об`єкт культурної спадщини. 
Рішенням виконкому Закарпатської обласної Ради народних депутатів від 05.02.1980 року №35 «Про затвердження додаткового списку пам`яток містобудування і архітектури місцевого значення в Закарпатській області» було затверджено у списку пам`яток «Будинок СШ № 1» за адресою м. Берегове, вул. Стефаника, 22 як пам`ятку архітектури, а не пам`ятку археології. 
Крім того, згідно відомостей Державного реєстру речових прав у 2002 році була проведена державна реєстрація права власності територіальної громади на комплекс будівель за адресою м. Берегове, вул. Стефаника, 22. 
З наведеного вбачається, що за вказаною адресою знаходиться не одна будівля, а цілий комплекс будівель до якого входять 2 різні за розміром об`єкти під назвою «будівля школи» та прокурором не вказано щодо якої саме частини нерухомого майна, яке знаходить за адресою м. Берегове, вул. Стефаника, 22 він вважає за необхідне укласти охоронний договір. 
З огляду на приписи Закону України «Про охорону культурної спадщини», Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №1768 та наявні докази, просить суд відмовити в задоволенні позову.

26 січня 2026 року від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, у якій зазначено наступне. 
Відповідно до інформації Департаменту культури Закарпатської обласної державної (військової) адміністрації (далі – Департамент), архітектурна пам`ятка місцевого значення - «Будинок СШ № 1» 1896-1903 рр., що знаходиться у м. Берегове, вул. Стефаника, 22, наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 18.12.2024 № 935 занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, у зв`язку з чим їй присвоєно охоронний номер 3-Зк. 
Архітектурна пам`ятка взята під охорону держави рішенням виконкому Закарпатської обласної Ради народних депутатів від 05.02.1980 року №35 «Про затвердження додаткового списку пам`яток містобудування і архітектури місцевого значення в Закарпатській області». Як з`ясовано, департаментом культури Закарпатської обласної державної (військової) адміністрації питання укладення з Берегівською міською радою охоронного договору щодо об`єкта культурної спадщини «Будинок СШ № 1» 1896-1903 рр., що знаходиться у м. Берегове, вул. Стефаника, 22 в м. Берегове не порушувалось. 
Однак, з листа Департаменту від 08.12.2025 № 01-12/1693 до теперішнього часу охоронне зобов`язання щодо вказаного об`єкту не укладено, Берегівська міська рада до Департаменту з приводу укладення охоронного договору на вище вказану пам`ятку архітектури не зверталась, що підтверджується листом № 4015/03-17 від 09.12.2025, а також міська рада зазначила, що кошти закладені в Програмі збереження пам`яток культурної спадщини на 2025-2027 роки (рішення № 3105 від 27.11.2024) на виготовлення облікових документацій для використання у 2025 році вичерпані. 
Додатково зазначено, що в описовій та резолютивній частинах позовної заяви допущено технічну описку, зокрема, в них вказано про «пам`ятку археології», однак згідно матеріалів позову «Будинок СШ № 1» 1896-1903 рр., що знаходиться у м. Берегове, вул. Стефаника, 22 відноситься до пам`ятки архітектури місцевого значення, а тому правильним слід вважати «пам`ятку архітектури». 
За вказаних обставин, окружною прокуратурою подано через електронний суд заяву про зміну предмету позову в порядку ст. 47 КАС України в якій викладено зміст, виклад позовних вимог та прохальної частини. Допущена в позовній заяві технічна описка не є підставою для відмови в позові, оскільки процесуальним законодавством передбачена можливість зміни позовних вимог з метою правильного визначення предмету спору та ефективного захисту порушеного права. 
Посилання відповідача на допущену технічну описку як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог суперечать принципу доступу до правосуддя, змагальності сторін, та обов`язку суду розглядати спір по суті. Зміна предмету позову здійснена у межах, визначених КАС України до закінчення підготовчого провадження та не є поданням нового позову, а лише уточненням способу судового захисту, що прямо передбачено ст. 47 КАС України. 
Твердження відповідача, що охоронний договір щодо пам`ятки архітектури місцевого значення – «Будинок СШ № 1» 1896-1903 рр., що знаходиться у м. Берегове, вул. Стефаника, 22 Закарпатської області, охоронний № 3-Зк необхідно укласти на частину нерухомого майна закладу освіти є безпідставним та таким, що не ґрунтується на вимогам чинного законодавства. 
Позовні вимоги з урахуванням заяви про зміну предмету позову спрямовані на зобов`язання укласти охоронний договір щодо об`єкта культурної спадщини в цілому, який внесений до реєстру та має визначений охоронний статус. Законодавство не передбачає можливості укладення охоронного договору лише щодо окремої частини такого об`єкта, оскільки предметом охорони є весь об`єкт нерухомого майна як єдиний комплекс. 
Крім того, охоронний договір укладається з метою забезпечення збереження пам`ятки та її автентичності, що унеможливлює поділ об`єкта на частини для визначення різного режиму охорони. Отже, вимога відповідача про необхідність зазначення конкретної частини нерухомого майна не відповідає суті правовідносин у сфері охорони культурної спадщини та не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

28 січня 2026 року ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду закрито підготовче провадження в адміністративній справі за позовом Берегівської окружної прокуратури, Департаменту культури Закарпатської обласної державної (військової) адміністрації до Берегівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Розгляд справи призначено на 27лютого 2025 року о 12:00 год.

У судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд, задоволити позов у повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, будучи при цьому належним чином повідомленим про дату час та місце судового розгляду. Однак 05.02.2026 року від нього надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача.

Обставини встановлені судом.

За інформацією Департаменту культури Закарпатської обласної державної (військової) адміністрації (далі – Департамент), археологічна пам`ятка місцевого значення - «Будинок СШ № 1» 1896-1903 рр., яка наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 18.12.2024 № 935 занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, у зв`язку з чим їй присвоєно новий охоронний номер 3-Зк. 

Вищезазначена пам`ятка взята під охорону держави рішенням виконкому Закарпатської обласної Ради народних депутатів від 05.02.1980 року № 35 «Про затвердження додаткового списку пам`яток містобудування і архітектури місцевого значення в Закарпатській області». 

Археологічна пам`ятка місцевого значення розташована в м. Берегове по вул. Стефаника, 22. 
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності прав власності Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна комплекс будівель ЗОШ № 1 та земельна ділянка під зазначеною пам`яткою археології зареєстровано за територіальною громадою в особі Берегівської міської ради

Департаментом культури Закарпатської обласної державної (військової) адміністрації питання укладення з Берегівською міською радою охоронного договору щодо об`єкта культурної спадщини «Будинок СШ № 1» 1896-1903 рр. в м. Берегове не порушувалось. Разом з тим, як слідує з листа Департаменту культури Закарпатської обласної державної (військової) адміністрації від 08.12.2025 № 01- 12/1693 до теперішнього часу охоронне зобов`язання не укладено, Берегівська міська рада до Департаменту з приводу укладення охоронного договору на вище вказану пам`ятку археології не зверталась.

Листом №4015/03-17 09.12.2025, Берегівська міська рада повідомила, що міська рада до Департаменту культури Закарпатської обласної державної (військової) адміністрації для укладення охоронного договору щодо об`єкту археології місцевого значення, а саме на «Будинок СШ № 1» 1896-1903 рр., що знаходиться у м. Берегове, вул. Стефаника, 22 не зверталась та повідомила, що кошти закладені в Програмі збереження пам`яток культурної спадщини на 2025- 2027 роки на виготовлення облікових документацій для використання у 2025 році вичерпані. 

Берегівська окружна прокуратура листом від 20.11.2025 року повідомила Департамент культури Закарпатської обласної державної (військової) адміністрації про вказані порушення та просила вказати, які заходи вжиті ними щодо усунення вище вказаних порушень

На даний запит Департаментом культури Закарпатської обласної державної (військової) адміністрації від 08.12.2025 отримано відповідь № 01-12/1693, в якому вони зазначили, що Берегівська міська рада до Департаменту щодо укладення охоронного договору не зверталась, Департамент культури Закарпатської обласної військової (військової) адміністрації неодноразово звертався до виконавчих органів місцевих рад територіальних громад про необхідність виконання вимог Закону України «Про охорону культурної спадщини».

Мотиви та норми права застосовані судом.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом.
Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.
Згідно статті 1 Закону України "Про охорону культурної спадщини" пам`ятка культурної спадщини - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.
Згідно частини першої та другої статті 24 Закону України "Про охорону культурної спадщини" власник або уповноважений ним орган, користувач зобов`язані утримувати пам`ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору.
Використання пам`ятки повинно здійснюватися відповідно до режимів використання, встановлених органами охорони культурної спадщини, у спосіб, що потребує якнайменших змін і доповнень пам`ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо.

Статтею 23 Закону України "Про охорону культурної спадщини" передбачено, що усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір.
Охоронний договір є актом за участю суб`єкта владних повноважень та співвласника пам`ятки культурної спадщини, має форму договору, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері (реалізація державного управління охороною культурної спадщини) і укладається на підставі ст. 23 Закону України Про охорону культурної спадщини. Укладання такого договору відбувається замість видання індивідуального акта органу охорони культурної спадщини, яким покладається на власника зобов`язання щодо забезпечення збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини.
Укладання охоронних договорів спрямоване на реалізацію державної політики у сфері охорони культурної спадщини. Такими договорами не вирішується питання власності на об`єкт культурної спадщини, а встановлюється режим використання пам`яток та відповідальність за порушення такого режиму.
Законом передбачається обов`язкове укладення власником пам`ятки чи її частини охоронного договору з відповідним органом культурної спадщини вже після переходу права власності.

Отже, охоронний договір, укладений на підставі ст. 23 Закону України Про охорону культурної спадщини, є адміністративним договором.

Такий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 23.12.2019 у справі №806/1536/18.

Частиною третьою статті 23 Закону України "Про охорону культурної спадщини" передбачено, що порядок укладання охоронних договорів та їхні типові форми затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768 (далі - Порядок) власник пам`ятки чи її частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки чи її частини у власність або у користування укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.

В ході судового розгляду судом встановлено, що об`єкт культурної спадщини ««Будинок СШ № 1» 1896-1903 рр., охоронний номер 3- Зк внесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. 
Берегівська міська рада Закарпатської області не укладено охоронний договір з Департаментом, як органом охорони культурної спадщини, що суперечить вимогам ст. 23 Закону України «Про охорону культурної спадщини».
Обов`язок укладення охоронного договору покладається саме на власника (користувача) пам`ятки, а не на орган охорони культурної спадщини і саме від власника (користувача) повинна виходити ініціатива укладення охоронного договору.

Такий висновок підтверджується й судовою практикою (постанова Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 826/4605/16, ухвала Вищого адміністративного суду України від 24.09.2015 у справі № 826/10265/14).

Так, Верховний Суд у постанові від 13.12.2018 у справі № 826/4605/16 зазначив наступне:

Пунктом 5 Порядку № 1768 зафіксовано, що в охоронному договорі, складеному за зразком згідно з додатком, зазначаються особливості режиму використання пам`ятки, види і терміни виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, робіт з упорядження її території, інших пам`яткоохоронних заходів, необхідність яких визначається відповідним органом охорони культурної спадщини.
Відповідно до пункту 6 Порядку №1768 до охоронного договору додаються: 1) акт технічного стану пам`ятки (форма якого затверджується центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини) на момент укладення охоронного договору. Для ансамблів (комплексів) складається окремий акт на кожний їх об`єкт. Акт технічного стану поновлюється не рідше ніж раз на 5 років. Якщо стан пам`ятки значно змінився (після проведення ремонтних, реставраційних та інших робіт чи внаслідок дії чинників, що призвели до руйнування або пошкодження), - у п`ятиденний термін після його зміни; 2) опис культурних цінностей і предметів, які належать до пам`ятки, знаходяться на її території чи пов`язані з нею і становлять історичну, наукову, художню цінність, з визначенням місця і умов зберігання та використання; 3) план поверхів пам`яток-будівель і споруд (у масштабі 1:100); 4) план інженерних комунікацій та зовнішніх мереж (за наявності); 5) генеральний план земельної ділянки, на якій розташована пам`ятка (у масштабі1:50, 1:100, 1:500, 1:1000або 1:2000); 6) паспорт пам`ятки.
Таким чином, як вбачається з вищевикладених норм чинного законодавства, юридичні або фізичні особи, у власності або користуванні яких перебувають об`єкти культурної спадщини чи їх частини, зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір встановленого зразка, до якого мають бути додані додаткові документи.
Враховуючи викладене, відповідач зобов`язаний був протягом місяця з часу включення об`єкту постановою Кабінету Міністру України від 03.09.2009 №928 до переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини укласти охоронний договір на вказаний об`єкт культурної спадщини національного значення з позивачем як органом охорони культурної спадщини.

Згідно з п. 2.1 Положення про Департамент культури Закарпатської обласної державної (військової) адміністрації, затвердженого розпорядженням голови облдержадміністрації від 09.01.2023 № 25 (далі - Положення), Департамент забезпечує реалізацію державної політики на території Закарпатської області та у межах повноважень у сферах культури та мистецтв, охорони культурної спадщини.
Відповідно до п.п. 3.17 Положення Департамент укладає охоронні договори на пам`ятки культурної спадщини.
Всупереч вищевказаним нормам законодавства відповідач з моменту виявлення об`єкта культурної спадщини – археологічної пам`ятки місцевого значення ««Будинок СШ № 1» 1896-1903 рр., охоронний номер 3-Зк й дотепер не виконує свого обов`язку з укладення охоронного договору на вказану пам`ятку історії з органом охорони культурної спадщини.

Верховний Суд у Постанові від 19.06.2018 у справі № 464/2638/17, зауважив наступне: 

- триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Відповідно, на дату звернення прокурора до суду з даним позовом не припинили існувати підстави для звернення до суду.
З огляду на викладене, а також на те, що правопорушення у вигляді не укладення договору, допущене відповідачем, є триваючим, на теперішній час відповідач зобов`язаний укласти охоронний договір на пам`ятку археології місцевого значення «Будинок СШ № 1» 1896-1903 рр., охоронний номер 3-Зк з Департаментом культури Закарпатської обласної державної (військової) адміністрації.

Відповідно до ст.131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Одночасно, організація і порядок діяльності органів прокуратури України визначаються законом.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які перебувають за її межами.
Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулюються Законом.
Слід зазначити, що збереження об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань та обов`язків органів державної влади та органів місцевого самоврядування.
Виявлення та охорона об`єктів культурної спадщини становлять значний суспільний інтерес, оскільки це є важливим напрямком гуманітарної політики держави, де участь держави є найбільшою, а відповідальність - найвищою.

Генеральною конференцією Організації Об`єднаних Націй ухвалено ряд міжнародних актів про охорону культурної та природної спадщини, таких як: 
-Рекомендація щодо міжнародних принципів, які застосовуються під час археологічних розкопок (1956),
- Рекомендація про збереження краси пейзажів і місцевостей (1962),
- Рекомендація про збереження культурних цінностей, яким загрожує небезпека внаслідок проведення громадських або приватних робіт (1968), 
а також Рекомендація про охорону на національному рівні культурної та природної спадщини (1972) тощо.
У згаданій Рекомендації 1972 року наголошено на тому, що кожен предмет культурної та природної спадщини є унікальним і зникнення будь-якого такого предмета є невідновною та безповоротною втратою для цієї спадщини у зв`язку з чим, кожну країну на території якої знаходяться предмети культурної та природної спадщини, зобов`язано зберегти цю частину спадщини людства і забезпечити передачу майбутнім поколінням,.
Таким чином, з огляду на міжнародні зобов`язання, взяті на себе Україною, та положення ст. 54 Конституції України держава зобов`язана забезпечувати збереження об`єктів, що становлять культурну цінність. Збереження культурної спадщини впливає на формування менталітету нації, стверджує спадкоємність одвічних цінностей і традицій, формує базу для сталого розвитку суспільства. Запорукою піднесення української культури та духовного розвитку суспільства в дусі патріотизму і любові до України є збереження та примноження культурної спадщини, яку ми отримали від попередніх поколінь.
Водночас за останні роки питання захисту культурної спадщини через невиконання чинного законодавства України та міжнародних зобов`язань набуло особливої гостроти.
У зв`язку із неукладенням охоронного договору, об`єкти, що знаходяться на його території, фактично позбавлені належного правового захисту й перебувають під загрозою руйнування або спотворення.
Такий стан із збереженням пам`яток є неприпустимим, завдає значної шкоди іміджу нашої держави на міжнародній арені, створює негативний суспільний резонанс та суперечить державній політиці з охорони культурної спадщини.

З метою сприяння розвитку культурного потенціалу України, збереження, популяризації та ефективного використання національного культурного надбання, створення умов для туристичної привабливості об`єктів культурної спадщини Президент України Указом від 18.08.2020 № 329/2020 доручив Кабінету Міністрів України розробити низку заходів, які сприятимуть підтримці сфери культури, охороні культурної спадщини.

У свою чергу, розуміючи важливість культурної спадщини для нинішнього та майбутнього поколінь, Радою національної безпеки і оборони України 20.08.2021 прийнято рішення про вжиття невідкладних заходів, спрямованих на збереження та охорону культурної спадщини, вчасного виявлення об`єктів культурної спадщини, своєчасного та належного занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, організації дієвих заходів захисту об`єктів культурної спадщини від знищення, руйнування або пошкодження.

Отже, державний інтерес у цій справі полягає у зупиненні порушень пам`яткоохоронного законодавства, забезпеченні укладення відповідачем охоронного договору на пам`ятку археології місцевого значення «Будинок СШ № 1» 1896-1903 рр., охоронний номер 3-Зк, з метою встановлення режиму використання пам`ятки та відповідальності відповідача за порушення такого режиму.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Враховуючи те, що позивачем доведено суду правомірність заявлених вимог, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Берегівської окружної прокуратури до Берегівської міської ради Закарпатської області визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю. 

Визнати протиправною бездіяльність Берегівської міської ради щодо неукладення охоронного договору з Департаментом культури Закарпатської обласної державної (військової) адміністрації щодо пам`ятки археології місцевого значення – «Будинок СШ №1» 1896-1903 рр., що знаходиться у м. Берегове, вул. Стефаника, 22 Закарпатської області, охоронний №3-Зк.

Зобов`язати Берегівську міську раду (код ЄДРПОУ 04053683) укласти з Департаментом культури Закарпатської обласної державної (військової) адміністрації (код ЄДРПОУ 44361754) охоронний договір на пам`ятку археології місцевого значення – «Будинок СШ №1» 1896-1903 рр., що знаходиться у м. Берегове, вул. Стефаника, 22 Закарпатської області, охоронний № 3-Зк на умовах і в порядку, визначеними постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №1768.

Стягнути з Берегівської міської ради (код ЄДРПОУ 04053683) на користь Закарпатської обласної прокуратури (код ЄДРПОУ 02909967) сплачений судовий збір в розмірі 3028 грн. згідно платіжної інструкції №1665 від 25.12.2025.

Надати суду звіт про виконання рішення суду протягом двох місяців з дня набрання рішенням законної сили., з доказами надіслання звіту позивачу.

Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адмінсуду протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Суддя	З.Б.Плеханова	

Повний текст рішення виготовлено та підписано 06 березня 2026 року