ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" березня 2026 р. Справа№ 910/8942/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Руденко М.А.
суддів: Пономаренка Є.Ю. 
Барсук М.А. 

при секретарі: Реуцькій Т.О.
за участю представників сторін:
від позивача: Семків М.Н., ордер АТ № 1082729 від 18.07.2025;
від відповідача: Анісімов Д.Д., дов. № 66 від 20.01.2026;
від третьої особи-1: не з`явився;
від третьої особи-2: Семків М.Н., ордер АТ № 1082729 від 18.07.2025, 
розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-технічний центр "Рембудсервіс" на рішення господарського суду міста Києва від 15.01.2026 у справі № 910/8942/25 (суддя - Головіна К.І.)
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-технічний центр "Рембудсервіс"
до товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: 
1) акціонерне товариство "Банк Альянс"
2) ОСОБА_1 
про стягнення 1 350 000,00 грн,-
В С Т А Н О В И В:
У липні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю "Інженерно-технічний центр "Рембудсервіс" (далі - ТОВ "ІТЦ "Рембудсервіс") звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - ТОВ "Оператор ГТС України") про стягнення 1 350 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно одержав від акціонерного товариства (далі - АТ) "Банк Альянс" (далі - Банк) кошти у сумі 1 350 000,00 грн за банківською гарантією № 1602-23 від 21.04.2023, виданою на забезпечення виконання договору підряду № 4600007532 від 26.04.2023, укладеного між ТОВ "Оператор ГТС України", як замовником, та ТОВ "ІТЦ Рембудсервіс", як підрядником, оскільки порушення строків виконання робіт за договором підряду № 4600007532 від 26.04.2023 зі сторони підрядника сталося з вини замовника/бенефіціара, який не отримав дозвільних документів, необхідних для виконання робіт позивачем та безпідставно відмовив у продовженні строку дії договору. 
Рішенням господарського суду міста Києва від 15.01.2026 у справі № 910/8942/25 відмовлено у задоволенні позову.
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку про те, що матеріалами справи підтверджується відсутність вини відповідача та встановлено факт порушення підрядником/принципалом (ТОВ "ІТЦ Рембудсервіс") умов договору підряду та настання гарантійного випадку, у зв`язку з чим Банком правомірно були виплачені відповідачу гарантійні кошти в розмірі 1 350 000,00 грн. Разом з цим вимога позивача про стягнення з відповідача 1 350 000,00 грн коштів банківської гарантії є передчасною, оскільки позивачем не надано доказів фактичної сплати (повернення) коштів банківської гарантії на користь АТ "Банк Альянс", тож станом на момент звернення до господарського суду з даним позовом ТОВ "ІТЦ Рембудсервіс" не є особою, яка понесла реальні та фактичні витрати та, відповідно, не є потерпілою особою.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ТОВ "ІТЦ "Рембудсервіс" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначав, що звернувся до відповідача з даним позовом на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, як до особи, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Разом з цим 26.06.2025 Банк сплатив на користь відповідача/бенефіціара за гарантією кошти в сумі 1 350 000,00 грн, а отже право вимоги у принципала в порядку ст. 1212 ЦК України виникло з 26.06.2025. Скаржник вказував, що гарантійний випадок не може вважатися таким, що настав, якщо невиконання зобов`язання зумовлене виною кредитора, при цьому замовник зобов`язаний сприяти підрядникові у виконанні роботи, а отже відмова відповідача у продовженні строку дії договору, попри об`єктивні перешкоди (відсутність дозволів), свідчить про недобросовісну поведінку бенефіціара, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2026, у складі колегії суддів: Руденко М.А. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Барсук М.А., зокрема, відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 17.03.2026.
16.02.2026 до апеляційного суду надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких представник зазначав, що 10.02.2026 Західний апеляційний господарський суд прийняв постанову у справі № 909/898/25 за позовом АТ "Банк Альянс" до ТОВ "ІТЦ "Рембудсервіс" та ОСОБА_1 (а.с. 183-187 том 3), якою, зокрема, апеляційну скаргу АТ "Банк Альянс" задовольнив частково; рішення господарського суду Івано-Франківської області від 28.10.2025 у справі № 909/898/25 скасував та ухвалив нове судове рішення, яким позов задовольнив частково та стягнув солідарно з ТОВ "ІТЦ "Рембудсервіс" та ОСОБА_1 на користь АТ "Банк Альянс" в порядку регресу суму відшкодування по сплаченій вимозі - 1 350 000,00 грн та проценти в сумі 3 328,77 грн. На виконання вказаного судового рішення ТОВ "ІТЦ "Рембудсервіс" перерахувало АТ "Банк Альянс" кошти в сумі 1 350 000,00 грн (платіжна інструкція № 165 від 13.02.2026; а.с. 153 том 3), що спростовує твердження суду першої інстанції про відсутність порушеного права позивача.
20.02.2026 до апеляційного суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу, в якому представник зазначав, що умовами договору підряду не передбачено обов`язку замовника отримувати для підрядника дозвільні документи на виконання будь-яких видів робіт. Більше того, підрядник зобов`язаний мати встановлені законом дозволи на виконання окремих видів робіт (пп. 7.3.2 п. 7.3 договору). Відповідач вказував, що для виконання робіт (послуг) на об`єктах замовника було допущено підрядника до виконання робіт шляхом оформлення дозволів на виконання робіт згідно договору. Надавати підряднику зі сторони замовника будь-які інші дозвільні документи, в тому числі лісорубні квитки тощо, умовами договору не передбачено. Щодо доводів апелянта про те, що замовник не попередив про вирубку лісу державне підприємство (далі - ДП) "Кутське лісове господарство", то такі твердження спростовуються матеріалами справи. Посилання скаржника у доповненнях до апеляційної скарги є безпідставними, оскільки предмет та обставини справи № 909/898/25 не були предметом дослідження господарським судом міста Києва при прийнятті рішення від 15.01.2026 у даній справі № 910/8942/25.
25.02.2026 до апеляційного суду надійшли пояснення АТ "Банк Альянс", в яких представник зазначав, що Банк 26.06.2025 сплатив на користь бенефіціара за гарантією кошти в сумі 1 350 000,00 грн, та 24.07.2025 звернувся до господарського суду стосовно солідарного стягнення цієї суми з принципала та поручителя (справа № 909/898/25), в подальшому 13.02.2026 вказані кошти були оплачені принципалом Банку.
02.03.2026 до апеляційного суду надійшли заперечення позивача на відзив до яких він долучив постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 у справі № 909/898/25.
12.03.2026 до апеляційного суду надійшла заява про участь представника в позивача та третьої особи-2 в режимі відеоконференції.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2026 задоволено вказану заяву.
В судовому засіданні, яке відбулось 17.03.2026, представник позивача та третьої особи-2 просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача доводи апеляційної скарги заперечував та вказував на законність прийнятого судом першої інстанції рішення.
Третя особа-1 у судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином та за висновками апеляційного суду неявка її представника не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Також відповідно до рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), що набули статусу остаточного, зокрема, "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З урахуванням практики ЄСПЛ критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші.
Заслухавши пояснення представників сторін, що з`явились у судове засідання, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як вбачається з матеріалів справи, 26.04.2023 між ТОВ "Оператор ГТС України", як замовником, та ТОВ "ІТЦ Рембудсервіс", як підрядником, укладено договір підряду № 4600007532 (далі - договір; а.с. 57-63 том 1), за умовами якого підрядник за завданням замовника, відповідно до умов цього договору, зобов`язується на свій ризик надати послуги - будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь (ремонт магістрального газопроводу Яблунів-Вербовець DN 150 км 15,46 - км 23,44 з частковою заміною труб та заміною ізоляційного покриття) відповідно до вимог чинних нормативних документів і технічної документації, а замовник - прийняти та оплатити такі роботи відповідно до умов цього договору.
21.04.2023 на забезпечення виконання вказаного договору підряду між АТ "Банк Альянс", як гарантом/банком, та ТОВ "ІТЦ Рембудсервіс", як принципалом, укладено договір про надання гарантії № 1602-23 (далі - договір гарантії; а.с. 122-127 том 1), за умовами якого гарант зобов`язується надати на користь бенефіціара (ТОВ "Оператор ГТС України") гарантію забезпечення виконання умов договору протягом 3-ох банківських днів з моменту підписання цього договору за умови виконання принципалом зобов`язання, передбаченого пп. 4.3.1 цього договору, та укладення договору забезпечення (договорів забезпечення), передбаченого (передбачених) пп. 2.13 цього договору (п. 2.1 договору гарантії).
Гарантія, відповідно до п. 2.2 договору гарантії, надається відповідно до договору про закупівлю послуг, згідно з тендерною документацією для процедури закупівлі - відкриті торги з предметом закупівлі - будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь (ремонт магістрального газопроводу Яблунів-Вербовець DN 150 км 15.46 - км 23.44 з частковою заміною труб та заміною ізоляційного покриття), відповідно до оголошення UA-2022-12-13-017535-а на офіційному сайті pzorro.gov.ua/, який буде укладено між принципалом та бенефіціаром (далі - основне зобов`язання).
За умовами банківської гарантії АТ "Банк Альянс" № 1602-23 від 21.04.2023 (а.с. 56 том 1) банк безумовно зобов`язався протягом 5-ти банківських днів після одержання банком паперового оригіналу першої письмової вимоги бенефіціара, оформленої належним чином (підпис уповноваженої особи, печатка бенефіціара (якщо передбачена)) та/або електронного SWIFT-повідомлення через банк бенефіціара на SWIFT гаранта, сплатити бенефіціару повну суму банківської гарантії, без необхідності для бенефіціара обґрунтовувати свою вимогу, без подання будь-яких інших документів, крім вимоги, або виконання будь-яких інших умов, за умови, що в тексті вимоги буде зазначено, що сума, яка вимагається, повинна бути сплачена у зв`язку з невиконанням/неналежним виконанням принципалом зобов`язань за договором. Ця гарантія набирає чинності з дати видачі та діє включно до 31.01.2024. Форма представлення вимоги: у паперовій формі рекомендованим листом або кур`єром та/або ключованим SWIFT-повідомленням через банк бенефіціара на SWIFT-адресу гаранта. Внесення змін до цієї гарантії здійснюється в установленому законодавством порядку, після чого вони стають невід`ємною частиною цієї гарантії. Повернення принципалу цієї банківської гарантії відбувається шляхом надіслання бенефіціаром на поштову адресу та/або SWIFT-адресу та/або електронну адресу гаранта (з дотриманням вимог законодавства щодо КЕП) та/або поштову адресу принципала повідомлення про ануляцію цієї банківської гарантії.
Згідно з п. 2.4 договору гарантії у відповідності до цього договору гарант зобов`язується надати на користь бенефіціара гарантію, та сплатити бенефіціару грошові кошти за гарантією при настанні гарантійного випадку відповідно до умов гарантії. 
Гарантійний випадок - це одержання гарантом вимоги бенефіціара, що становить належне представлення протягом строку дії або до дати закінчення дії гарантії, що свідчить про порушення принципалом базових відносин (п. 1.6 договору).
Згідно з п.п. 2.5, 2.6, 2.8 договору гарантії умови надання гарантії відповідають вимогам основного зобов`язання, заяви, в т.ч. гарантія надається: безвідклична, безумовна. Гарантія діє з 21.04.2023 по 31.01.2024. Гранична сума гарантії становить 1 350 000,00 грн.
Зі змісту пп. 4.1.9 п. 4.1 договору вбачається, що враховуючи положення ст. 569 ЦК України, сторони домовились, що банк має нічим не обмежене право на зворотну вимогу до принципала (регрес) у розмірі всіх сум, сплачених банком за гарантією, процентів, пені та будь-яких витрат (збитків). Достатньою підставою для виникнення зобов`язання принципала відшкодувати вказані кошти (в т.ч. витрати, збитки, проценти, пеню тощо) є факт здійснення гарантом платежу на вимогу бенефіціара. Відшкодування має бути здійснено принципалом своєчасно та незалежно від відповідності/невідповідності сплати банком сум за гарантією передбаченому гарантією порядку такої сплати, а також незалежно від факту доведеності бенефіціаром настання гарантійного випадку за гарантією, дійсності вимоги чи відсутності гарантійного випадку за гарантією на бачення принципала. У випадку невиконання принципалом зворотної вимоги, банк має право задовольнити своє право регресної вимоги за рахунок наданого забезпечення за цим договором, у тому числі за рахунок грошового покриття.
За умовами пп. 4.3.10 п. 4.3 договору гарантії передбачено, що принципал зобов`язаний відшкодувати гаранту суму коштів, сплачену бенефіціару по гарантії, у зв`язку з виникненням у гаранта регресної вимоги до принципала, в порядку та на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до п. 9.5 договору гарантії цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами (їх уповноваженими представниками) та скріплення печатками і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
27.12.2023 АТ "Банк Альянс" (гарант) внесено зміни № 1 до умов банківської гарантії № 1602-23 від 21.04.2023, якими визначено, що гарантія набирає чинності з дати видачі та діє до 20.09.2024 включно (а.с. 121 том 1).
21.04.2023 з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором про надання гарантії № 1602-23, між АТ "Банк Альянс", як банком, та ОСОБА_1 , як поручителем, укладено договір поруки № 1602-23/П (далі - договір поруки; а.с. 117-119 том 1), відповідно до якого поручитель поручився перед банком за ТОВ "ІТЦ Рембудсервіс", як принципала, за виконання зобов`язань за договором про надання гарантії № 1602-23 від 21.04.2023, включаючи всі зміни та доповнення до нього (в т.ч. але не виключно й ті, що збільшують розмір основного зобов`язання), які будуть укладені в майбутньому між банком та принципалом (договір гарантії).
Порукою забезпечуються наступні зобов`язання принципала, що випливають з договору гарантії, а саме: повернути банку суму всіх грошових коштів, сплачених банком за рахунок власних коштів за гарантією, гранична сума якої складає 1 350 000,00 грн в строк/термін та в порядку, визначеному договором гарантії. Строк/термін дії гарантії з 21.04.2023 по 31.01.2024 (п. 2 договору поруки).
Додатковим договором № 1 від 27.12.2023 до договору поруки № 1602-23/П від 21.04.2023 сторонами було внесено зміни в частині строку/терміну дії гарантії з 21.04.2023 по 20.09.2024 включно (а.с. 120 том 1).
26.02.2024 у зв`язку з порушенням принципалом (позивачем) основного зобов`язання щодо своєчасного виконання робіт за договором підряду, бенефіціар - ТОВ "Оператор ГТС України" направив АТ "Банк Альянс" вимогу № TOVVYKh-24-2811 у вигляді SWIFT-повідомлення від 26.02.2024 про сплату коштів за гарантією в сумі 1 350 000,00 грн (а.с. 111 том 1).
26.06.2025 за вказаною вимогою, на підставі договору про надання гарантії № 1602-23 від 21.04.2023, банк сплатив на користь ТОВ "Оператор ГТС України" кошти в сумі 1 350 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 99779 від 26.06.2025 (а.с. 10 том 1).
Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ "ІТЦ Рембудсервіс" зазначало, що ТОВ "Оператор ГТС України" безпідставно набуло кошти, сплачені АТ "Банк Альянс" в якості банківської гарантії № 1602-23 від 21.04.2023 на забезпечення договору підряду, адже порушення основного зобов`язання за договором підряду відбулося не з його вини, у зв`язку з чим на підставі ст. 1212 ЦК України позивач просив стягнути з ТОВ "Оператор ГТС України" вказані кошти на свою користь.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що матеріалами справи підтверджується відсутність вини відповідача та факт порушення підрядником/принципалом (ТОВ "ІТЦ Рембудсервіс") умов договору підряду та настання гарантійного випадку, у зв`язку з чим Банком правомірно були виплачені відповідачу гарантійні кошти в розмірі 1 350 000,00 грн. Разом з цим вимога позивача про стягнення з відповідача 1 350 000,00 грн коштів банківської гарантії є передчасною, оскільки позивачем не надано доказів фактичної сплати (повернення) коштів банківської гарантії на користь АТ "Банк Альянс", тож станом на момент звернення до господарського суду з даним позовом ТОВ "ІТЦ Рембудсервіс" не є особою, яка понесла реальні та фактичні витрати та, відповідно, не є потерпілою особою.
Переглядаючи спір колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Стаття 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У розумінні зазначених приписів суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Отже передумовою для захисту прав та охоронюваних законом інтересів особи є наявність такого права або інтересу та порушення або оспорювання їх іншою особою (іншими особами).
Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 18-рп/2004 від 01.12.2004 поняття "охоронюваний законом інтерес" що вживається в законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.
Суд зазначає, що лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення, невизнання або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.
Отже, оскільки правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, то право на позов у особи виникає після порушення відповідачем її права, та захисту підлягає саме порушене право. При цьому відсутність підтвердженого факту порушення прав позивача з боку відповідача є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного, невизнаного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
У розумінні приписів ст.ст. 15, 16 ЦК України та ст. 20 Господарського кодексу (далі - ГК) України, спосіб захисту повинен бути таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. При цьому застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності в тому числі належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством).
Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права.
Спосіб захисту порушеного права обумовлюється нормою матеріального права, яка регулює ті чи інші правовідносини між сторонами спору. Отже позивач, формулюючи позовні вимоги, повинен відштовхуватись від тих наданих йому законом прав, які були об`єктивно порушені відповідачем і позов повинен бути направлений на припинення цих правопорушень та на відновлення порушеного права.
Позивач зазначав, що порушення його прав у спірних правовідносинах полягає у безпідставній виплаті Банком відповідачу коштів за договором банківської гарантії, які він просить стягнути з відповідача у спосіб, визначений ст. 1212 ЦК України, на свою користь.
Відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права, урегульовані нормами, закріпленими у главі 83 ЦК України.
Відповідно до ст. 1212 ЦК України, що міститься у главі 83 ЦК України та в якій закріплені загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави (глави 83 ЦК України) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Аналіз положень ст. 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що ця стаття стосується позадоговірних зобов`язань з повернення безпідставно набутого, збереженого майна (кондикційні зобов`язання), що виникають за наявності одночасно таких умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.05.2024 у справі № 910/17772/20, зазначив про те, що призначенням інституту гарантії (§ 4 глави 49 ЦК України) є надання упевненості учасникам обороту в тому, що бенефіціар гарантовано і швидко одержить платіж, якщо надасть документи, передбачені гарантією (наприклад, товарно-транспортну накладну, акт приймання-передачі виконаних робіт тощо), причому навіть і в тому випадку, коли між принципалом і бенефіціаром існує спір щодо виконання зобов`язання. Запорукою тому має бути надійність банківської системи. Тим самим у разі виникнення спору щодо наявності чи відсутності боргу принципала останній та бенефіціар в частині стягнення боргу міняються місцями: не бенефіціар звертається до суду за стягненням боргу (бо він вже одержав від гаранта суму боргу, яку вважав наявною), а принципал позивається до суду про стягнення з бенефіціара суми, яку принципал вважає отриманою за його рахунок без достатньої правової підстави (глава 83 ЦК України) з огляду на відсутність боргу принципала.
Так, у справі, що розглядається, умови сплати коштів за гарантією безпосередньо залежали від виконання сторонами основного зобов`язання за договором підряду № 4600007532 від 26.04.2023, за яким у них виник спір та позивач вважає, що прострочення виконання робіт сталося з вини замовника (відповідача).
Згідно з ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Відповідно до ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.
За приписами ч. 1 ст. 850 ЦК України замовник зобов`язаний сприяти підрядникові у виконанні роботи у випадках, в обсязі та в порядку, встановлених договором підряду.
Згідно зі ст. 851 ЦК України підрядник має право не розпочинати роботу, а розпочату роботу зупинити, якщо замовник не надав матеріалу, устаткування або річ, що підлягає переробці, і цим створив неможливість виконання договору підрядником.
Як вбачається з п. 3.1 укладеного сторонами договору підряду (в редакції додаткової угоди № 1 від 11.08.2023; а.с. 212-213 том 1), загальна вартість виконуваних робіт за цим договором, що є ціною договору згідно із договірною ціною (додаток № 2), становить 26 924 322,82 грн з ПДВ.
За змістом п.п. 4.1-4.3 договору підрядник зобов`язується виконати роботи протягом 300 днів з дати укладання цього договору з обов`язковим дотриманням погодженого із замовником графіку виконання робіт (додаток № 3), що є невід`ємною його частиною (тобто до 20.02.2024). Строки виконання робіт можуть бути змінені з унесенням відповідних змін у цей договір у випадках, передбачених чинним законодавством України. Датою закінчення виконаних робіт підрядником вважається дата їх прийняття замовником в порядку, передбаченому розділом 5 цього договору.
Відповідно до п. 4.4 договору місцем виконання робіт є: ЛЧ МГ Яблунів - Вербовець DN 150 PN 55 кгс/см2 км 15,46 - км 23,44 км (L=7,980 км).
Пунктом 6.1 договору передбачено, що замовник допускає підрядника на об`єкт (зазначений в п. 4.4 договору) для виконання робіт згідно з пп. 7.1.1 договору.
Передбачені цим договором роботи підрядник виконує в умовах діючого виробництва, яке є об`єктом підвищеної небезпеки. При цьому підрядник виконує роботи не порушуючи режимів транспорту газу та роботи газотранспортної системи, вимог з промислової безпеки та охорони праці із залученням своїх висококваліфікованих фахівців з використанням сучасних технологій. Підрядник відповідає перед замовником за якість виконаних робіт та їх відповідність вимогам, установленим національними стандартами, будівельними нормами, локальними актами замовника, іншими нормативно-правовими документами та умовами цього договору (п. 4.5 договору).
Зі змісту п. 5.1 договору вбачається, що передача виконаних робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актами приймання виконаних робіт, підписаними уповноваженими представниками сторін.
Відповідно до п. 13.1 договору він вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2023. В частині гарантійних зобов`язань - до закінчення гарантійного строку, а в частині розрахунків - до їх повного виконання.
Згідно пп. 10.9.3 договору термін дії гарантії - до 31.01.2024 включно.
27.12.2023 АТ "Банк Альянс" (гарант) внесено зміни № 1 до умов банківської гарантії № 1602-23 від 21.04.2023, якими визначено, що гарантія набирає чинності з дати видачі та діє до 20.09.2024 включно (а.с. 121 том 1).
Матеріали справи свідчать, що підрядник (позивач) виконав роботи з порушенням строків, передбачених договором, що підтверджується підписаними сторонами актами приймання виконаних будівельних робіт КБ-2в, а саме (а.с. 262-319 том 1; 1-38 том 2): № 1 від 07.07.2023 на суму 1 999 624,01 грн; № 2 від 02.08.2023 на суму 1 594 635,16 грн; № 3 від 04.09.2023 на суму 1 268 242,14 грн; № 4 від 24.10.2023 на суму 1 570 958,20 грн; № 5 від 26.02.2024 на суму 484 149,83 грн; № 6 від 11.03.2024 на суму 1 862 513,00 грн; № 7 від 08.05.2024 на суму 1 535 839,13 грн; № 8 від 31.05.2024 на суму 2 380 794,42 грн; № 9 від 20.08.2024 на суму 5 345 752,56 грн; № 10 від 11.09.2024 на суму 1 163 048,51 грн; № 11 від 30.09.2024 на суму 996 354,49 грн; № 12 від 11.10.2024 на суму 827 863,02 грн; № 13 від 17.12.2024 на суму 544 532,41 грн; № 14 від 09.05.2025 на суму 2 301 445,63 грн.
Тобто станом на дату завершення дії договору підряду роботи зі строком їх виконання не пізніше 20.02.2024 були виконані позивачем 09.05.2025.
Статтею 629 ЦК України встановлена обов`язковість договору для виконання сторонами, а в силу положень ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За приписами ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Отже, зважаючи на наведені норми чинного законодавства та встановлені у справі фактичні обставини, суд вважає, що позивач є таким, що прострочив виконання свого господарського зобов`язання.
Обґрунтовуючи позов ТОВ "ІТЦ Рембудсервіс" вказало, що порушення умов договору було зумовлене діями замовника, який не попередив землекористувача (ДП "Кутське лісове господарство"), на території якого проводилися роботи, про вирубку лісу та не оформив належні дозволи для допуску працівників підрядника до виконання робіт із завалювання дерев на території державного заповідника.
Проте слід зазначити, що згідно з пп. 7.3.1, 7.3.2, 7.3.3 договору підрядник зобов`язаний виконати якісно та у встановлені графіком виконання робіт (додаток № 3) строки роботи відповідно до технічних, якісних та кількісних характеристик (завдання) (додаток № 1), ДБН та іншої нормативної документації. Мати встановлені законом дозволи на виконання окремих видів робіт. Протягом 5 робочих днів після підписання цього договору надати замовнику заяву за встановленою формою та необхідний перелік документів для отримання допуску персоналу підрядника відповідно до вимог внутрішніх документів щодо охорони праці та допуску працівників сторонніх організацій та відвідувачів для виконання робіт (завдань) на об`єктах ТОВ "Оператор ГТС України".
Отже умовами вказаного договору було передбачено, що підрядник зобов`язаний мати дозволи на виконання окремих видів робіт, а замовник після отримання необхідного переліку документів від підрядника зобов`язаний забезпечити доступ до об`єкту.
У той же час матеріали справи свідчать, що замовник допустив підрядника на об`єкт для проведення робіт на підставі письмового повідомлення позивача (листа-заяви № 7402ВХ-23-426 від 01.05.2023; а.с. 40 том 2) з проханням оформити допуск на виконання підготовчого етапу робіт (проєктно-вишукувальні, розчищення траси газопроводу) із надання послуг з "Ремонту магістрального газопроводу Яблунів-Вербовець DN 150 км 15,46 - км 23,44 з частковою заміною труб та заміною ізоляційного покриття".
Замовником направлено підряднику лист № 7402ВИХ-23-659 від 15.05.2023 щодо допуску (згоди) на виконання робіт в охоронній зоні магістрального газопроводу "Яблунів-Вербовець" у період з 15.05.2023 по 31.12.2023 (а.с. 97-98 том 2).
Також із матеріалів справи вбачається, що на кожен з етапів робіт підрядник послідовно звертався до замовника з листами-заявами № 7402ВХ-23-595 від 30.05.2023 (а.с. 99 том 2), № 7402ВХ-23-630 від 06.06.2023 (а.с. 107 том 2), № 7402ВХ-23-654 від 12.06.2023 (а.с. 110 том 2), № 7402ВХ-23-1020 від 21.08.2023 (а.с. 113 том 2), № 7402ВХ-23-1021 від 21.08.2023 (а.с. 114 том 2), в яких просив відповідача оформити допуски на виконання робіт із надання послуг з "Ремонту магістрального газопроводу Яблунів-Вербовець DN 150 км 15,46 - км 23,44 з частковою заміною труб та заміною ізоляційного покриття".
У відповідь на заяву № 7402ВХ-23-1021 від 21.08.2023 замовник листом № 7402ВИХ-23-1107 від 22.08.2023 повідомив підрядника про оформлення допуску додатковий склад бригади для виконання робіт по договору (а.с. 117 том 2).
02.01.2024 підрядник звернувся до замовника з листом № 01/24 (вх. № 7402ВХ-24-4; а.с. 133 том 2), до якого він долучив комплект документів на оформлення дозволу на новий термін виконання робіт (з 08.01.2024 по 31.08.2024). 
У відповідь на вказану заяву замовник направив підряднику лист № 7402ВИХ-24-28 від 05.01.2024 (а.с. 134 том 2), в якому зазначив про оформлення допуску підряднику на виконання робіт з 08.01.2024 та оформлення акту здавання-приймання в капітальний ремонт ділянки газопроводу "Яблунів-Вербовець" від 08.01.2024, а також дозволу (згоди) № 6 від 08.01.2024 на виконання робіт в охоронній зоні магістрального газопроводу "Яблунів-Вербовець" (а.с. 135 том 2).
Отже матеріали справи свідчать, що відповідач (замовник), зі своєї сторони, виконав зобов`язання належним чином та забезпечив доступ позивача (підрядника) до об`єкта, що спростовує доводи апелянта в цій частині.
Твердження скаржника про те, що відповідач не попередив землекористувача (ДП "Кутське лісове господарство") про вирубку лісу, є помилковими, з огляду на наступне.
Богородчанське ЛВУМГ (структурний підрозділ відповідача) листами № 7402ВИХ-23-641 та № 7402ВИХ-23-642 від 11.05.2023 (а.с. 138-143 том 2) проінформувало Косівське районне підприємство "Райагроліс" та ДП "Ліси України" (в т.ч. філію "Кутське лісове господарство") про проведення ремонтних робіт (розчистка траси від осі 10 м з кожного боку газопроводу-відводу та проведення земляних робіт для ремонту) "Яблунів-Вербовець Ду150 підрядною організацією ТОВ "ІТЦ Рембудсервіс".
Проте 14.06.2023 ТОВ "ІТЦ Рембудсервіс" повідомило відповідача листом № 29/23 про призупинення підрядних робіт директором "Кутського лісгоспу" з 14.06.2023 (а.с. 146 том 2).
Того ж дня Богородчанське ЛВУМГ листом № 7402ВИХ-23-804 (а.с. 144-145 том 1) звернулося до ДП "Ліси України" із запитом щодо сприяння виконанню позивачем ремонтних робіт та надання відповіді про причини призупинення підрядних робіт.
Також листом № 7402ВИХ-23-822 від 15.06.2023 (а.с. 147 том 2) Богородчанське ЛВУМГ повідомило ТОВ "ІТЦ Рембудсервіс", із посиланням на ст.ст. 15, 17 Закону України "Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів", про те, що причини призупинення робіт відсутні та просило приступити до їх виконання.
21.06.2023 філія "Кутське лісове господарство" ДП "Ліси України" листом № 7402ВХ-23-719 (дата документа № 01-3/172 від 22.05.2023; а.с. 150 том 2) проінформувала відповідача про те, що без затвердження лімітів на використання природних лімітів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення не може надати лісорубні квитки на розчистку газотраси.
А листом № 7402ВХ-23-720 (дата документа № 01-3/229 від 19.06.2023; а.с. 151 том 2) філія "Кутське лісове господарство" ДП "Ліси України" повідомила замовника, що засідання науково-технічної ради НПП "Гуцульщина" відбулося і матеріали направлені до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів на затвердження лімітів рубки та зазначила, що після отримання лімітів філія "Кутське лісове господарство" надасть лісорубні квитки на розчистку газотраси.
Зі свого боку Богородчанське ЛВУМГ листами № 7402ВИХ-23-895 від 29.06.2023, № 7402вих-23-921 від 07.07.2023, № 7402ВИХ-23-990 від 25.07.2023 (а.с. 152-157 том 2) повторно проінформувало філію "Кутське лісове господарство" ДП "Ліси України", НПП "Гуцульщина" про проведення підрядних робіт на об`єкті та просило посприяти їх проведенню.
26.10.2023 Богородчанське ЛВУМГ звернулося до директора філії "Кутського лісового господарства" з листом № 7402ВИХ-23-1513 (а.с. 163-165 том 2) щодо тривалої затримки виконання робіт та проханням посприяти в проведенні робіт.
31.10.2023 відповідач отримав лист № 7402ВХ-23-1303 від філії "Кутське лісове господарство" ДП "Ліси України" (а.с. 161-162 том 2) про те, що Богородчанське ЛВУМГ зобов`язане здійснювати періодичну розчистку лінійної частини МГ із дотриманням чинного законодавства.
Через заборону проведення робіт працівниками філії "Кутське лісове господарство" позивач направив відповідачу лист № 85/23 від 30.11.2023 (а.с. 166-168 том 2) про продовження строків виконання робіт до 20.08.2023 та, відповідно, строку дії договору, однак, продовження строків виконання робіт погоджено не було.
Отже із матеріалів справи вбачається, що Богородчанське ЛВУМГ (структурний підрозділ ТОВ "Оператор ГТС України"), на яке покладено виконання функції замовника за цим договором, неодноразово повідомляло Косівське районне підприємство "Райагроліс" та ДП "Ліси України" (в т.ч. філію "Кутське лісове господарство"), НПП "Гуцульщина" щодо необхідності виконання підрядником робіт (який був зобов`язаний отримати дозволи на виконання окремих видів робіт) та сприяння йому в цьому.
Поряд з цим необхідно врахувати, що відповідно до ст. 17 Закону України "Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів" (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) підприємства магістральних трубопроводів зобов`язані: здійснювати періодичну технологічну розчистку (облаштовувати просіку) від чагарників та деревостанів лінійної частини магістральних трубопроводів до 10 метрів від їх осі з кожного боку для цілей, пов`язаних з безпечною експлуатацією магістральних трубопроводів, з метою запобігання негативній дії шкідливих факторів та захисту лісів без попереднього погодження та отримання спеціальних дозволів.
Однак у п. 9 Правил поліпшення якісного складу лісів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 724 від 12.05.2007, визначено, що заготівлю деревини під час розчищення просік уздовж ліній зв`язку, електромереж, інших інженерних споруд здійснюють в установленому порядку підприємства, установи, організації або громадяни, у віданні яких вони перебувають. За домовленістю заготівлю деревини можуть здійснювати власники лісів або постійні лісокористувачі.
Тобто порядок вирубки деревини на території державного заповідника визначається самим заповідником відповідно до норм чинного законодавства.
Таким чином можна дійти висновку, що дозвіл на вирубку лісу у спірних правовідносинах мав оформляти власник лісового фонду, тобто філія "Кутське лісове господарство" ДП "Ліси України".
При цьому обов`язку замовника з надання підряднику будь-яких дозвільних документів, зокрема, лісорубних квитків, тощо, умови договору підряду не передбачали, а згідно з пп. 7.3.2 договору саме підрядник зобов`язаний мати встановлені законом дозволи на виконання окремих видів робіт.
Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Із матеріалів справи вбачається, що договір, який розглядається, з усіма його додатками був підписаний та скріплений печатками обох сторін, що свідчить про досягнення ними згоди щодо всіх істотних умов договору, зокрема, щодо видів робіт, які мали бути надані замовнику, та строку їх надання. Доказів погодження продовження строків підрядних робіт суду не надано.
З урахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем належними та достовірними доказами доведено факт порушення підрядником/принципалом (ТОВ "ІТЦ Рембудсервіс") умов договору підряду та настання гарантійного випадку.
Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
За нормами ст. 200 ГК України (чинного на час спірних правовідносин) гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України.
Згідно зі ст. 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
За приписами ст. 563 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.
За умовами пп. 10.9.5 договору підряду № 4600007532 від 26.04.2023 у разі невиконання (неналежного виконання) підрядником своїх зобов`язань за цим договором замовник має право одержати задоволення своїх вимог, передбачених умовами цього договору та чинним законодавством України, на умовах визначених гарантією. 
За таких обставин враховуючи належне пред`явлення відповідачем вимоги банку, настання гарантійного випадку та те, що основна функція гарантії полягає в забезпеченні належного виконання зобов`язань принципала перед бенефіціаром, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що виплата банком гарантійних коштів в сумі 1 350 000,00 грн та отримання їх відповідачем було здійснено правомірно. 
Водночас на час розгляду судом першої інстанції справи позивачем не надано доказів фактичної сплати (повернення) коштів банківської гарантії на користь АТ "Банк Альянс", а значить - вимога позивача про стягнення з відповідача 1 350 000,00 грн є передчасною, адже станом на момент звернення до суду з даним позовом ТОВ "ІТЦ Рембудсервіс" не є особою, яка понесла реальні та фактичні витрати та, відповідно, не є потерпілою особою, як це визначено ст. 1212 ЦК України.
Згідно ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування наведених вище критеріїв матиме наслідком порушення приписів ч. 3 ст. 269 ГПК України, тож суд апеляційної інстанції досліджує нові докази, якщо вони існували на час розгляду справи судом першої інстанції та якщо визнає, що вони не могли бути надані суду першої інстанції у виняткових випадках. 
Долучена апелянтом в суді апеляційної інстанції платіжна інструкція № 165 від 13.02.2026 щодо оплати ним на користь Банку 1 350 000,00 грн (а.с. 153 том 3) до уваги не приймається, оскільки такий доказ не існував на час розгляду справи судом першої інстанції.
Враховуючи викладене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність вимог позивача та відсутність порушеного права останнього.
Згідно з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 910/9525/19, від 01.09.2020 у справі № 910/14065/18, від 26.05.2020 у справі № 922/2805/19, від 02.04.2020 у справі № 910/7160/19, від 21.07.2020 у справі № 905/1609/19, Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 923/876/16, від 02.07.2019 у справі № 48/340, від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 29.09.2020 у справі № 378/596/16-ц, виходячи із приписів ст. 4 ГПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.
Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Тобто Верховний Суд неодноразово робив висновок про те, що відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин.
З зазначених підстав колегія суддів дійшла висновку про те, що твердження скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, тож апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-технічний центр "Рембудсервіс" на рішення господарського суду міста Києва від 15.01.2026 у справі № 910/8942/25 залишити без задоволення. 
Рішення господарського суду міста Києва від 15.01.2026 у справі № 910/8942/25 залишити без змін. 
Матеріали справи № 910/8942/25 повернути до місцевого господарського суду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 14.04.2026.

Головуючий суддя М.А. Руденко 

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Барсук