ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №766/17349/25 
Пров. №3/766/312/26 
20.04.2026 року суддя Херсонського міського суду Херсонської області Рябцева М.С., за участю особи щодо якої складено протокол захисника Ігнатов Є.Є., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Херсонській області, про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), відносно  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ідентифікаційний код не встановлено, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця,
ВСТАНОВИВ:
10.11.2025 року о 12.51 годин, за адресою: м.Херсон, вул. Нестерова (Левка Лукяненка) 29, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом CHEVROLET LACETTI, держномер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Драгер Alkotest 7510, ARLM 0340, результат 1,58 проміле.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306 (далі по тексту ПДР). 
Суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП як керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про відкладення не подавав.
Захисник Ігнатов Є.Є. в судовому засіданні просив закрити провадження по справі за адміністративним правопорушенням у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, для якого діє спеціальний порядок огляду на стан сп`яніння, визначений приписами ст. 266-1 КУпАП та Порядком направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, відповідно до якого огляд військовослужбовців має проводитися посадовою особою, уповноваженою на його проведення начальником органу Військової служби правопорядку у Збройних Силах або командиром військової частини, що не було дотримано в даному випадку. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення був складений неуповноваженою особою. Також водію ОСОБА_1 не було роз`яснено порядок застосування приладу Драгер, жодних документів з приводу можливості та законності використання приладу Драгер, а саме сертифікат відповідності і свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки до матеріалів не додано. Просив закрити провадження по справі за адміністративним правопорушенням у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення. Крім того захисник зауважив, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом виконував бойове завдання, тому його дії були вчиненні в стані крайньої необхідності, у зв`язку з чим він має бути звільнений на підставі ст. 18 КУпАП. Також вказував, що у разі, якщо суд прийде до висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, просив застосувати за аналогією ст. 69 КК України щодо ненакладення додаткового стягнення на ОСОБА_1 у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.
Суд вважає вина ОСОБА_1 доведеною, що підтверджується наступними доказами:
- Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 601880 від 10.11.2025 року, в якому викладені обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення;
-актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спецільних технічних засобів, відповідно до якого у ОСОБА_1 було виявлені ознаки алкогольного спяніння, проведений огляд за допомогою приладу Алкотестер Драгер, результат 1,58 проміле;
-чек-тестом алкотестера «Drager Alcotest ARLM» від 10.11.2025 , яким встановлено ступінь алкогольного сп`яніння, а саме: 1,58 проміле, який містить підпис  ОСОБА_1 ;
- направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння від 10.11.2025 року;
- розпискою про відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом;
- довідкою інспектора ІІ категорії відділу адміністративної практики УПП в Херсонській області ДПП, відповідно до якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами;
- рапортом працівника поліції;
-відео-файлами з нагрудних відео-реєстраторів поліцейських, з яких вбачається, що працівниками поліції було розяснено ОСОБА_1 про виявлені ознаки алкогольного спяніння, запропоновано пройти огляд на стан спяніння на місці за допомогою алкотестера Драгер або в лікарні, водій ОСОБА_1 факт керування транспортним засобом не заперечував, також не заперечував факт вживання алкоголю напередодні, погодився пройти медичний огляд на стан спяніння на місці. Після проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», результат огляду виявився 1,58 проміле, результати вказаного тесту ОСОБА_1 не заперечував.
Оцінюючи наведені докази, судом врахуванню підлягають наступні норми діючого законодавства.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Так, ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення
Дії поліцейських в наведеній ситуації в першу чергу регламентовані нормами Наказу МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», відповідно до п. 2 розділу І якого огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. До ознак алкогольного сп`яніння віднесено: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 розділу І Інструкції). За наявності ознак, передбачених п. 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Пунктом 7 Розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, передбачено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Відповідно до п. 4 розділу Х наказу Міністерства внутрішніх справ №1395 від 07.11.2015 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп`яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп`яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності).
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що огляд ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння проведено з дотриманням встановленої процедури, а результати огляду мали цифровий показник більше 0,2 проміле, про що свідчить сукупність досліджених судом доказів, підстав ставити під сумнів які немає, а тому останні доводять факт інкримінованих водієм протиправних дій.
Отже, працівниками поліції було дотримано вимоги законодавства та Інструкції щодо процедури проведення огляду на стан сп`яніння.
Що стосується посилання захисника на незалучення Військової служби правопорядку у Збройних Силах України та складання протоколів неуповноваженою особою відповідно до вимог ст. 266-1 КУпАП суд виходить з наступного:
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 221, протоколи про адміністративні правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції), в тому числі й за статтею 130 КУпАП.
Передбачене п. 22 ст. 7 Закону України «Про військову службу правопорядку у Збройних силах України» право військовослужбовців служби правопорядку, направляти у разі необхідності на медичний огляд водіїв військових транспортних засобів, не є виключним правом тільки військовослужбовців військової служби правопорядку. Таке право згідно чинного законодавства мають і поліцейські, а відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 КУпАП, військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
За таких обставин, протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч .1 ст. 130 КУпАП складено уповноваженою посадовою особою.
Посилання захисника на вимоги ст. 266-1 КУпАП, не є слушними, оскільки вказана норма статті передбачена лише для тих військовослужбовців, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин. Однак, доказів того, що ОСОБА_1 виконував бойове завдання в той час в судовому засіданні надано не було.
Посилання захисника на наявність обставин крайньої необхідності, оскільки виконуючи обов`язки пов`язані з проходженням військової служби в лавах ЗСУ, ОСОБА_1 виконував бойове завдання, про що повідомляв працівників поліції, тобто діяв у стані крайньої необхідності, оскільки такі його дії зумовлені необхідністю виконання обов`язків військової служби в лавах ЗСУ, не знайшли свого підтвердження з огляду на наступне.
Так, в ході розгляду справи на підтвердження існування обставин крайньої необхідності стороною захисту жодного доказу надано не було.
Відповідно до ст.17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.
Згідно зі ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.
Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам.
Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.
Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.
Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обставини, на які посилається захисник щодо здійснення правопорушення в умовах крайньої необхідності суд вважає неспроможними, оскільки в судовому засіданні не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного спяніння була пов`язана з усуненням ним небезпеки, яка загрожувала державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, і ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута в інший спосіб, ніж керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.
Тобто, у даному випадку, позиція сторони захисту про те, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, не узгоджується з вимогами закону та не перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з усуненням передбаченої ст.18 КУпАП небезпеки.
Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не було розяснено порядок застосування приладу Драгер, та не надано сертифікат відповідності і свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки приладу Драгер, суд вважає неспроможнимим, оскільки як вбачається з відео, зробленого з боді-камер долучених до матеріалів справи, представниками поліції було в повному та доступному обсязі розяснено порядок використання приладу Драгер, водій ОСОБА_2 пройшов огляд на місці з застосуання цього приладу Драгер, жодних вимог про необхідність предявлення сертифікатів відповідності чи законності використанні приладу, водій не заявляв.
Клопотання захисника про можливість ненакладення додаткового стягнення на ОСОБА_1 у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, з посилання на ст. 69 КК України, суд вважає необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки воно не грунутується на нормах законодавства.
З урахуванням викладеного вище та правила, визначені ч. 2 ст. 33 КУпАП, приходжу до висновку про необхідність застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, що відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, у зв`язку з чим на вимогу п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665,60 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст.33,36,40-1, ч. 1 ст.130, ст. ст.250-252,280,283,284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
(Рахунок отримувача: UA578999980313090149000021001, Одержувач – ГУК у м.Херсон обл /Херсон обл../21081300, Код отримувача(код за ЄДРПОУ) – 37959517, Банк отримувач – Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 21081300).
Стягнути з  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістьдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
(Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача(код за ЄДРПОУ) – 37993783, Банк отримувача – Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106).
Роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.
У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя	М. С. Рябцева