ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4547/26 Справа № 193/1516/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кащук Д.А. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року м. Кривий Ріг 
справа № 193/1516/26 
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Остапенко В.О.,
суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.,
секретар судового засідання Дяченко Д.П.
сторони:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»
відповідач  ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бражник Денис Сергійович, на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2026 року, яка постановлена суддею Кащуком Д.А. у селі Софіївка Дніпропетровської області, та повне судове рішення складено 26 січня 2026 року,
УСТАНОВИВ:

В січні 2026 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про визнання виконавчого листа по справі №193/1516/25 таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування заяви зазначено, що 09 грудня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором було ухвалено рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 54 500 грн та понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. 
09 січня 2026 року, до моменту пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, боржником ОСОБА_1 було добровільно виконано рішення суду в частині погашення основної суми заборгованості на суму 54 500 грн та сплачено судові витрати по справі на рахунок ТОВ «Укр Кредит Фінанс». 
Таким чином, майновий обов`язок за рішенням суду боржника ОСОБА_1 виконано у повному обсязі до видачі виконавчого листа, а отже виконавчий лист підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.
На підставі наведенного заявниця просила суд визнати виконавчий лист (виконавчий документ), виданий Софіївським районним судом Дніпропетровської області у справі № 193/1516/25 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР Кредит Фінанс» заборгованості та судових витрат, таким, що не підлягає виконанню в у зв`язку з добровільним виконанням боржником.
Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2026 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню відмовлено. 
Не погоджуючись з вказаною ухвалу суду, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бражник Д.С., подав апеляційну скаргу, в якій, просив ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 та визнати виконавчий лист (виконавчий документ) у справі № 193/1516/25 про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» таким, що не підлягає виконанню у повному обсязі у зв`язку з добровільним виконанням боржником.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. 
Суд першої інстанції правильно встановив факт повного виконання зобов`язання боржником, проте зробив помилковий висновок про відмову у задоволенні заяви лише на тій підставі, що виконавчий лист фізично не був виданий на руки стягувачу. 
Така позиція суду є формальною та суперечить завданням цивільного судочинства. 
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання протягом трьох років. Тобто, стягувач, незважаючи на добровільну сплату боргу, зберігає процесуальне право звернутися до суду із заявою про видачу виконавчого листа в будь-який момент протягом цього строку. Відмова суду у визнанні виконавчого документа (як правової підстави для примусового виконання, що випливає з рішення суду) таким, що не підлягає виконанню, залишає боржника у стані правової невизначеності та під загрозою подвійного стягнення.
Апеллянт зазначає, що сам факт того, що документ ще не роздрукований канцелярією суду, не скасовує існування зобов`язання, підтвердженого судовим рішенням, яке має властивість примусового виконання. Якщо суд встановив, що борг сплачено, він зобов`язаний констатувати відсутність підстав для примусового виконання, задовольнивши заяву.
Відзив на апеляційну скаргу не подано. 
Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, що, у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи. 
Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.
Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.
У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, рішенням Софіївського районного суду від 09 грудня 2025 року у цивільній справі за позовною заявою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позов задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 54 500 грн, а також понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Рішення суду набрало законної сили 09 січня 2026 року та не оскаржувалося.
На виконання вищезазначеного рішення виконавчий лист не видавався. Згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 0313310016 від 09 січня 2026 року борг у розмірі 54 500 грн сплачено відповідачем ОСОБА_1 , а також згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 0313310019 від 14 січня 2026 року, платіжної інструкції № А91-Н-РК0М-Р52С-2КЕ2 від 26 січня 2026 року відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. 
Отже, заборгованість відповідачем була погашена.
Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа по справі № 193/1516/25 таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав, передбачених статтею 432 ЦПК України, для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа Софіївського районного суду Дніпропетровської області, оскільки виконавчий лист у справі № 193/1516/25 на підставі судового рішення не видавався.
Колегія суддів погоджується з таким висноком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України, cуд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
З аналізу вказаної статті можна дійти висновку, що підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, є: його було видано помилково; обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; з інших причин.
Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, умовно поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі знайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання (аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року по справі № 755/15479/14-ц).
За нормами п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» наслідком визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є закінчення виконавчого провадження.
З аналізу норм діючого законодавства вбачається, що питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, може бути вирішене лише стосовно виконавчого документа, який був виданий судом.
З обставин встановлених під час судового розгляду вбачається, що виконавчий лист на виконання рішення Софіївського районного суду від 09 грудня 2025 року судом не видавався, та відповідно стягувач ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не пред`являв виконавчий лист до виконання у справі № 193/1516/25 за його позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
З огляду на викладене, оскільки виконавчий документ судом не видавався та не пред`являвся стягувачем до виконання, звернення до суду боржника про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є передчасним, тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що передбачених законом обставин для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не вбачається, а тому у задоволенні заяви відмовив.
Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бражник Денис Сергійович, залишити без задоволення.
Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2026 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 07 квітня 2026 року. 

Головуючий:

Судді: