П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
03 лютого 2026 року 	 	справа 280/5654/25	

Третій апеляційний адміністративний суду складі колегії:
головуючий суддя Суховаров А.В. 
судді Головко О.В., Ясенова Т.І., 
розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.10.2025 (суддя Татаринов Д.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України про виплату одноразової грошової допомоги

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 01.07.2025 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, в якому просить:
- визнати протиправними дії щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги передбаченою постановою Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025, у розмірі один мільйон гривень;
- зобов`язати зібрати всю необхідну інформацію відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та включити останнього до списків, тих хто має право на виплату одноразової грошової допомоги передбаченою постановою Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025, у розмірі один мільйон гривень та подати на опрацювання до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20.10.2025 відмовлено у задоволені позову. Прийняте рішення суд мотивував тим, що підтверджена участь позивачем у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора строком 3 місяці 16 днів (з 03 липня 2023 року по 18 жовтня 2023 року), що за сукупністю становить менше шести місяців станом на дату набрання чинності Постановою КМУ №153 та виключає можливість одержання позивачем грошової допомоги у розмірі 1000000,00 грн.
В апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду скасувати та задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 1000000,00 грн передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025. Вважає, що за умов встановлення судом підтвердженої участі позивача у бойових діях менше шести місяців на дату набрання чинності Постановою КМУ №153, що виключає можливість одержання позивачем грошової допомоги у розмірі 1000000,00 грн, суд мав можливість відновити порушені права та інтереси позивача задовільнивши позов частково, а саме в межах прав на виплату винагороди пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених).
Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного.
ОСОБА_1 з 21.05.2021 призваний на військову службу яку проходив у Військовій частині НОМЕР_2 Національної Гвардії України.
Позивач 23.05.2022 підписав контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України.
Згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 від 06.02.2025 року №71 позивач перебуває на військовій службі з контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національній гвардії України перебуває з 06.11.2024.
Позивач з 03.07.2023 по 18.10.2023 брав безпосередню участь особи в заходах необхідних для забезпечення оборони України захисту безпеки населення і інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що підтверджується довідками Військової частини НОМЕР_2 Національній гвардії України про №2506 від 28.06.2025 та №7193 від 16.08.2025, позивач
Відповідно до довідки Військового госпіталя Національній гвардії України №325 від 02.04.2024 молодший сержант ОСОБА_1 , пройшов медичний огляд госпітального ВЛК військового госпіталю Національної гвардії України (ВЧ НОМЕР_3 ). Вказаною довідкою засвідчено захворювання, які пов`язані із захистом Батьківщини, визнано позивача обмежено придатним до військової служби у частинах (підрозділах) забезпечення, навчальних центрах, установах, організаціях ТЦК та СП.
Позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 з рапортом з приводу надання роз`яснень стосовно вчинення дій невиплати грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету міністрів України №153 від 11.02.2025.
Листом від 12.06.2025 позивачу повідомлено про відсутність підстав для виплати грошової допомоги, оскільки він призваний до військової частини на військову службу 21.05.2021, тобто до введення воєнного стану на території України.
В силу статті 65 Основного Закону України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до частини 3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до частини 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11 лютого 2025 року №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі – Постанова № 153) та затверджено «Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі – Порядок).
Відповідно до пункту 3 Постанови №153 учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.
Відповідно до абзацу 2 пункту 4 Постанови №153 установлено, що особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень.
Відповідно до абзаців 3, 4 пункту 4 Постанови №153 військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених).
Військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі.
Аналіз положень пункту 4 Постанови КМУ №153 дає підстави суду дійти висновку, що на одержання одноразової грошової винагороди в розмірі 1 млн. гривень за тривалість проходження служби в бойових умовах мають право військовослужбовці за наявності одночасно таких умов:
- які до набрання чинності цією постановою (11.02.2025 року) у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX;
- проходять військову службу;
- брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою (11.02.2025 року).
На обґрунтування позовних вимоги, щодо нарахування та виплатити одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн. гривень на підставі пункту 4 Постанови КМУ №153 від 11.02.2025 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України Військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану», позивач зазначає, що під час проходження військової служби позивач безпосередньо брав участь у бойових діях, що є однією з головних вимог, про що зазначено в пункті 4 постанови № 153, а також конкретизовано в Окремому дорученні Міністерства оборони України № 999/уд від 20 лютого 2025 року, станом на 13.02.2025, тобто на дату набрання чинності Постанови КМУ № 153 від
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, підтверджена участь позивачем у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора строком 3 місяці 16 днів (з 03 липня 2023 року по 18 жовтня 2023 року), що за сукупністю становить менше шести місяців станом на дату набрання чинності Постановою КМУ № 153.
Так, з урахуванням співставлення та аналізу документів наданих позивачем до матеріалами справи судом встановлено, що позивач станом на 24.02.2022 вже перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 та в подальшому 02.06.2022 уклав контракт на проходження військової служби з військовою частиною НОМЕР_1 .
Колегія суддів звертає увагу, що метою прийняття Постанови №153 є підвищення рівня укомплектованості особовим складом бойових військових частин (підрозділів) Збройних Сил, Національної гвардії та Держприкордонслужби шляхом удосконалення механізму залучення громадян України віком від 18 до 25 років до проходження військової служби за контрактом та створення додаткових мотиваційних чинників для цього.
Мотивом визначених заходів є саме залучення громадян України віком від 18 до 25 років до проходження військової служби за контрактом, що реалізується шляхом створення додаткових фінансових стимулів та забезпечення відповідного матеріального підґрунтя для підвищення престижу служби. При цьому, йдеться про застосування механізмів, спрямованих на формування належної мотивації для потенційних військовослужбовців у віці до 25 років.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано не погодився з доводами відповідача стосовно відмови позивачу у виплаті грошової допомоги (винагороди) у розмірі 1000000 грн. з підстав признання позивача на військову службу до 24 лютого 2022 року, оскільки з наявних в матеріалах справи документів вбачається, що контракт на проходження військової служби позивач уклав у травні 2022 року, тобто після введення воєнного стану.
Таким чином, на підставі вищевикладеного, слідує, що позивач був призваний на військову службу у віці до 25 років до введення воєнного стану Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” №64 від 24.02.2022, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” №2102-IX від 24.02.2022, проте не має необхідного обсягу безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, що виключає одну із основних умов одержання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, яка передбачена Постанови КМУ №153, та є підставою стверджувати про відсутність протиправних дій відповідача, в частині заявлених позивачем позовних вимог.
Разом з тим, за приписами абзаців 3, 4 пункту 4 Постанови КМУ №153 позивач може мати право на отримання спірної винагороди пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях, а також право на отримання спірної винагороди в повному розмірі у разі безпосередньої участі у бойових діях строком менше шести місяців у зв`язку із наявністю захворювання, поранення (травми, контузії, каліцтва), одержаних під час захисту Вітчизни.
При цьому, як зазначено позивачем та не заперечується відповідачем, позивач звернувся із рапортом з приводу надання роз`яснень стосовно вчинення дій невиплати грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету міністрів України №153 від 11.02.2025.
До повноважень відповідача віднесено подання висновку щодо можливості призначення та виплати одноразової грошової допомоги, тоді як суд такі повноваження не може перебирати та здійснює лише функцію судового контролю за правомірністю рішень про призначення/відмову у призначенні допомоги.
Оскільки ні предметом розгляду поданого позивачем рапорту ні предметом розгляду цієї справи не визначено право на часткове отримання спірної допомоги із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях, як і право на отримання допомоги у повному обсязі особою яка має захворювання, поранення одержане під час захисту Вітчизни, підстави для зобов`язання відповідача виплатити грошову допомогу з урахуванням приписів абзаців 3, 4 пункту 4 Постанови КМУ №153 у суду відсутні.
З огляду на наведене, на підставі доказів, що містяться у матеріалах справи, суд зазначає, що на час розгляду справи не встановлено порушене право позивача на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови №153.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті і є підставами для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2024 року у справі №826/5982/18.
Колегія суддів апеляційного суду, звертає увагу, що позивач не позбавлений права звернення до військової частини із рапортом про призначення та виплату грошової допомоги передбаченої Постановою КМУ №153 із зазначенням підстав для такої виплати.
З урахуванням доводів і заперечень сторін, наданих ними доказів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 241-244, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.10.2025 – без змін.

Постанова набирає законної сили з 03.02.2026 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя А.В. Суховаров 

судді О.В. Головко 

судді Т.І. Ясенова