ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 598/360/24	Головуючий у 1-й інстанції Олещук Б.Т. 	
Провадження № 22-ц/817/358/26 	Доповідач - Костів О.З.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Костів О.З. 
суддів -  Гірський Б. О., Хома М. В., 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу №598/360/24 Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» на рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 29 грудня 2025 року, ухвалене суддею Олещуком Б.Т. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі – ТОВ «Укр Крелит Фінанс», позивач, апелянт) звернулось до Збаразького районного суду із позовною заявою до ОСОБА_2 (далі – відповідачка) про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 10.09.2022 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_2 за допомогою веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1084-7832. Відповідно до даного кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту – 3200 грн, строк кредитування – 300 днів, базовий період – 14 днів, знижена % ставка – 2.50 % в день, стандартна % ставка – 3.00 % в день. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов кредитного договору. Відповідач два рази оформляла кредитні відносини з позивачем, попередні кредитні договори були погашені, що додатково доводить обізнаність відповідача з процедурою оформлення та виконання кредитного договору.
Вказував, що відповідачка не повернула кредитодавцю в повному обсязі кредит, а також не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором №1084-7832. Станом на 05.01.2024 року загальний розмір заборгованості відповідачки за кредитним договором становить 31776 гривень. Разом з тим, кредитодавецем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 15776 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 16000 грн.
Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідачки загальну суму заборгованості за кредитним договором №1084-7832 від 10.09.2022 в розмірі 16000 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 3200 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 12800 грн, а також судові витрати.
Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 29.12.2025 у задоволенні позовних вимогах відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» подало на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, а також стягнути з відповідачки понесені апелянтом судові витрати.
Зокрема зазначає, що укладення кредитного договору в електронній формі (відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію»), є таким, що укладений у письмовому вигляді (відповідні правові позиції (висновки) викладені в Постановах Верховного суду, а саме: від 12.01.2021 у справі 524/5556/19; від 07.10.2020 у справі 127/33824/19; від 09.09.2020 у справі 732/670/19; від 28.04.2021 року у справі 234/7160/20, від 10 червня 2021 року у справі 234/7159/20, від 18 червня 2021 року у справі 234/8079/20). Дані правові позиції є усталеною практикою щодо відсутності підстав для визнання договорів недійсними, які укладені відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» (аналогічний договір, що оскаржується).
Також вказує, що відповідно до п.15 Постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит)» від 03.11.2021 №113 договір, що укладається у вигляді електронного документа, підписується сторонами в порядку, визначеному законодавством України. Примірник такого договору споживача повинен містити кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника кредитодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу та/або кваліфіковану електронну печатку кредитодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу, накладену уповноваженим працівником кредитодавця.
Звертає увагу на те, що у розділі 11 «Реквізити Сторін» кредитного договору №1084-7832 від 10.09.2022 зазначено, що відповідач підписала кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором A201, а Позивач засвідчив кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу.
Крім того зазначає, що Клієнт створює заявку на отримання кредиту, отримує дзвінок від співробітника ТОВ «Укр Кредит Фінанс», проходить перевірку та надає сканкопії документів (паспорту та ідентифікаційного коду) або верифікується за допомогою технології ВаnkID, отримує рішення кредитора щодо можливості надання кредиту, при позитивному рішенні щодо надання кредиту.
Клієнт отримує доступ до «особистого кабінету»; в «особистому кабінеті» клієнт отримує гіперпосилання для ознайомлення з Офертою щодо укладення договору.
Оферта, що міститься за гіперпосиланням, є пропозицією у розумінні ч.4 ст.11 ЗУ «Про електрону комерцію» та, відповідно до ч.5 ст.11 ЗУ «Про електрону комерцію», включає умови, викладені у Правилах надання споживчих кредитів, що є невід`ємною частиною договору, що пропонується до укладення клієнту.
Клієнт самостійно вносить до інформаційно-телекомунікаційної системи кредитора номер своєї банківської картки, на яку бажає отримати кредит.
Зазначає, що пунктом 10 Постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит)» від 03.11.2021 №113 передбачено, що Договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача (далі — кредитна операція), з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення, повинні містити номер особистого електронного платіжного засобу споживача - сторони договору, з використанням реквізитів якого кредитодавець здійснює кредитну операцію, у форматі ХХХХ НОМЕР_1 (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу).
Пунктом 64 Постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів»» від 29.07.2022 №164 передбачено, що суб`єкт господарювання зобов`язаний не копіювати платіжний інструмент чи його реквізити.
Таким чином, Відповідачем при оформленні заявки було зазначено повний номер картки (електронного платіжного засобу Відповідача), але відповідно до вищенаведених Постанов Правління Національного банку України Позивач не може повністю зазначати та зберігати у документах номер особистого електронного платіжного засобу Відповідача.
Також вказує, що на підтвердження перерахування Відповідачу коштів, до суду надано Довідку про перерахування суми кредиту № 1084-7832 від 10.09.2022 року, а також лист (довідку) АТ КБ «ПриватБанк», які містить номер особистого електронного платіжного засобу Відповідача із маскою, а саме: НОМЕР_2 (містяться в матеріалах справи), які апелянт вважає належними.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Згідно ч.ч.1, 3 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи категорію та складність даної справи, справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Оскільки апелянтом рішення суду оскаржується лише в частині вирішення позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено (щодо стягнення з відповідачки відсотків за користування кредитом), тому колегія суддів апеляційного суду в іншій частині рішення суду не переглядає.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав.
З урахуванням вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Даним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає не в повній мірі.
Судом встановлено наступні обставини.
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є фінансовою установою, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи від 16.01.2018, виданим Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.
Матеріали справи свідчать, що 10.09.2022 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» («Кредитодавець») і фізичною особою, ОСОБА_2 («Позичальник») за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1084-7832 (надалі за текстом – «Кредитний договір»).
Зазначений договір укладено в електронній формі та підписано за допомогою використання одноразового ідентифікатора.
Умовами договору визначено, що він укладається Сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію».
Сторонами договору погоджено умови кредитного договору. Зокрема, Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати ОСОБА_2 кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах:
- дата видачі кредиту – 10 вересня 2022 року;
- сума кредиту – 3200.00 грн;
- нараховані проценти за користування кредитом – 1120 грн, разом до сплати – 4320 грн;
- строк кредитування – 300 днів; 
- дата повернення (виплати) Кредиту - 07.07.2023; 
- тип процентної ставки за користуванням Кредитом – фіксована;
- базовий період –14 днів;
- знижена процентна ставка – 2.50 % в день;
- стандартна % ставка –3.00 % в день.
Реальна річна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає 1139965.00 відсотків. Орієнтовна загальна вартість Кредиту на дату укладення цього Договору (за весь Строк кредитування) складає: 32000 грн та включає в себе: суму Кредиту та проценти за користування Кредитом.
Сторонами договору передбачено, що Кредит надається Позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п.4.1 цього Договору, на банківський рахунок Позичальника шляхом використання вказаних Позичальником реквізитів електронного платіжного засобу.
Відповідно до п.5.1 Договору Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю отриманий Кредит та нараховану Кредитодавцем неустойку (якщо неустойка буде нарахована Кредитодавцем) не пізніше ніж в останній календарний день Строку кредитування, вказаного у п.4.8 цього Договору, шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок Кредитодавця у порядку, визначеному у Правилах. Кредит вважається повернутим Кредитодавцю з моменту зарахування необхідної суми грошових коштів на банківський рахунок Кредитодавця.
Сторонами Договору у розділі 11 Договору погоджено Реквізити сторін.
Такі ж положення щодо істотних умов договору містяться в Паспорті споживчого кредиту.
Також, договором передбачено, що невід`ємною його частиною є додатки: правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), паспорт споживчого кредиту, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (Графік платежів за Договором) відповідно до Методики НБУ.
На підтвердження перерахування грошових коштів ОСОБА_2 та наявності у відповідачки заборгованості за кредитним договором позивачем надано довідку ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту за договором №1084-7832 від 10.09.2022, у розмірі 3200.00 грн, платіж 2079040559, на картковий НОМЕР_2 , а також інформацію від АТ КБ «ПриватБанк» від 10.01.2024, відповідно до якої через систему LIQPAY, серед інших, зокрема за номером договору №1084-7832, на номер картки НОМЕР_2 , перераховано кошти у розмірі 3200 грн.
Як вбачається з наданої позивачем довідки заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №1084-7832 від 10.09.2022, ОСОБА_2 станом на 05.01.2024 має заборгованість по кредиту у розмірі 31776 грн, яка складається з наступного: основний борг – 3200 грн, залишок відсотків – 28576 грн.
З позовної заяви вбачається, що позивач застосовує програму лояльності та частково списує нараховані проценти за зазначеним договором у сумі 15776 грн за умови погашення відповідачкою решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 16000 грн, з якої: заборгованість по кредиту (прострочена) – 3200 грн, заборгованість по процентам (прострочена) – 12800 грн.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що договір не підписаний ОСОБА_2 , оскільки не містить ні алфавітно-цифрової послідовності, передбаченої законом для одноразового ідентифікатора, ні електронного, ні електронного цифрового підпису, ні аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) позичальника, крім того відсутні належні докази щодо перерахунку відповідачці кредитних коштів.
Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.
Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.
Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до положень ст.207 ЦК України, електронний документ прирівнюється до письмової форми правочину. Спеціальне законодавство у сфері електронної комерції (Закони України «Про електронну комерцію» та «Про електронні документи та електронний документообіг») не заперечує юридичної сили електронних документів та договорів, укладених шляхом обміну електронними повідомленнями. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає можливість підписання електронного правочину, зокрема, електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Одноразовим ідентифікатором, як визначено ч.1 ст.3 цього ж Закону, є алфавітно-цифрова послідовність, яку отримує особа, що приймає оферту, шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції.
Таким чином, використання відповідачем логіну та паролю для входу в особистий кабінет та/або введення одноразового ідентифікатора, надісланого на його контактний номер телефону, є належним способом ідентифікації та підписання електронного договору, що відповідає вимогам чинного законодавства.
Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.
Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, від 10.06.2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.
У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду № 524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20) від 12.01.2021 року зазначено: «електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Суди, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині».
Як вбачається зі змісту кредитного договору №1084-7832 від 10.09.2022, останній підписаний ОСОБА_2 одноразовим (ідентифікатором) паролем А201.
Цим же паролем та того ж дня відповідачкою також підписані Правила відкриття кредитної лінії та Паспорт споживчого кредиту.
Суд першої інстанції неналежним чином оцінив зазначені вище докази та дійшов помилкового висновку щодо непідписання відповідачкою спірного кредитного договору.
Крім того слід зазначити, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18), стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Сам лише факт заперечення позовних вимог стороною відповідача, без надання відповідних доказів, не свідчить про неукладення вказаного договору.
З урахуванням принципу тлумачення «favor contractus» (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.03.2021 у справі № 607/11746/17 (провадження № 61-18730св20).
Враховуючи наведене вище, у колегії суддів відсутні підстави вважати неукладеним між сторонами кредитний договір №1084-7832 від 10.09.2022.
Що стосується переказу відповідачу коштів на виконання позивачем умов кредитного договору, то колегія суддів також вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність належних доказів на підтвердження зазначеного.
Так, на підтвердження перерахування грошових коштів ОСОБА_2 та наявності у відповідачки заборгованості за кредитним договором позивачем надано довідку ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту за договором №1084-7832 від 10.09.2022, у розмірі 3200.00 грн, платіж 2079040559, на картковий НОМЕР_2 , а також інформацію від АТ КБ «ПриватБанк» від 10.01.2024, відповідно до якої через систему LIQPAY, серед інших, зокрема за номером договору №1084-7832, на номер картки НОМЕР_2 , яка згідно спірного договору належить відповідачу та про яку вона зазначила у ньому, як номер особистого електронного платіжного засобу у розділі 11 договору.
Крім цього, колегія суддів враховує, що відповідно до пункту 10 постанови Правління НБУ «Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит)» від 03 листопада 2021 року № 113, передбачено, що договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення повинні містити номер такого рахунку споживача за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі № НОМЕР_2 (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу).
Тобто, зазначення повного номеру платіжної картки відповідачки в кредитному договорі є неможливим, у зв`язку з чим з боку позивача порушень не відбулося, та з урахуванням вимог Закону здійснено захист інформації щодо клієнта від третіх осіб.
Заперечуючи факт отримання кредитних коштів, будучи обізнаною про підписання кредитного договору, графіку погашення кредиту та сплати відсотків, відповідачка не вчиняла дії щодо захисту, на її думку, порушених прав на отримання кредитних коштів за вказаним договором.
Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, наведеною у постанові Верховного Суду від 31.01.2025 у справі №235/8060/15-ц (провадження № 61-6952св24).
Дані докази в сукупності підтверджують отримання відповідачем кредитних коштів, оскільки і сума отриманих коштів, і дата їх отримання відповідають умовам кредитного договору, укладеного між сторонами.
Також відповідачкою не спростовано, що банківська картка з відповідним номером, яка вказана нею в договорі, їй не належить.
Таким чином, колегія суддів вважає доведеним факт укладення між сторонами спірного кредитного договору та здійснення позивачем переказу коштів в передбаченій договором сумі на зазначену у підписаному відповідачкою договорі №1084-7832 від 10.09.2022 платіжну картку.
Щодо суми стягнення за кредитним договором, то колегія суддів зазначає наступне.
Як встановлено апеляційним судом вище та вбачається з умов кредитного договору, строк кредитування становить – 300 днів, базовий період –14 днів під час якого діє знижена процентна ставка – 2.50 % в день, після закінчення базового періоду - стандартна % ставка –3.00 % в день.
Відповідно до зазначених відсоткових ставок, станом на 06.07.2023, тобто 300-й день строку кредитування, заборгованість відповідачки ОСОБА_2 за кредитним договором №1084-7832 від 10.09.2022 складає 31776 грн, однак, враховуючи, що позивачем до відповідачки застосовано, як зазначає позивач, Програму лояльності, у зв`язку з чим просив у позовних вимогах стягнути з неї лише 16000 грн, з яких 3200 грн - заборгованість за кредитом та 12800 грн - заборгованості за нарахованими відсотками, тому з відповідачки підлягає стягненню саме зазначена сума.
Крім того, враховуючи, що апеляційним судом прийнято рішення про задоволення апеляційної скарги та позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідачки також підлягають до стягнення і понесені позивачем судові витрати за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій в загальній сумі 6056 грн (2422.40 + 3633.60).
Згідно з п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Крім того, відповідно до частини 1 та 2 статті 371 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
У виняткових випадках за клопотанням сторони з урахуванням особливостей розгляду справи суд апеляційної інстанції може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє відповідну ухвалу.
Враховуючи, що апеляційне провадження відкрито ухвалою Тернопільського апеляційного суду 29 січня 2026 року, і шістдесятиденний строк розгляду справи сплив 30 березня 2026 року, колегія суддів вважає за необхідне продовжити такий строк, однак не більше ніж на 15 днів.
Керуючись ст.ст.141, 367, 368, 371, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» - задовольнити.
Рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 29 грудня 2025 року — скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором — задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (ЄДРПОУ:38548598) заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1084-7832 від 10.09.2022 в сумі 16000 гривень, з яких: 3200 гривень - заборгованість за кредитом та 12800 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками, а також судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій.
Продовжити строк розгляду справи в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи на 15 днів.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України оскарженню не підлягає.

Головуючий         О. З. Костів
Судді:          М. В. Хома
Б. О. Гірський

і