КРИНИЧАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 

Справа № 178/218/26

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2026 року суддя Криничанського районного суду Дніпропетровської області Лісняк В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з ВП № 6 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області відносно: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , 
за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 
В С Т А Н О В И В : 
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 14 травня 2025 року о 18 год. 28 хв. на автошляху Н-08 Бориспіль-Кременчук-Дніпро, 585 метрів від повороту до сел.Аули (вул.Калинова), водій ОСОБА_1 керував автомобілем Fiat Scudo, д/н НОМЕР_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння, від проходження огляду з метою виявлення ознак сп`яніння в установленому законом порядку відмовився. 
ОСОБА_2 просить провадження по справі закрити, оскільки адміністративний матеріал відносно нього складений з порушенням діючого законодавства. 
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення. 
Згідно ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом. 
Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. 
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції чи відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. 
Відповідно до ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності доведеного факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. 
Суд зазначає, що відповідно до засад адміністративного провадження та принципу змагальності сторін, суд не збирає докази, а перевіряє та оцінює виключно ті матеріали, які подані уповноваженим органом та учасниками провадження. При цьому обов`язок доведення обставин, що утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, покладається на орган (посадову особу), який склав протокол про адміністративне правопорушення. Суд не вправі підміняти собою зазначений орган у частині збирання доказів та усунення недоліків доказової бази, а здійснює оцінку достатності, належності та допустимості наданих доказів з точки зору їх сукупності та взаємозв`язку. Відтак, у разі недоведеності факту керування транспортним засобом у стані сп`яніння або відмови від проходження огляду в установленому законом порядку, такі сумніви тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що виключає можливість притягнення її до відповідальності та є підставою для закриття провадження у справі. 
При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Під час розгляду справи встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, не конкретизовано місця вчинення адміністративного правопорушення, де саме, на якому кілометрі автошляху Н-08 «Бориспіль-Кременчук-Дніпро, гр. ОСОБА_1 керував зазначеним у протоколі автомобілем, не зазначено району та області де було чинено правопорушення. 
В ході дослідження матеріалів зазначеної адміністративної справи, судом встановлено, що долучений до протоколу Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, не містить інформації щодо відмови гр. ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, не зазначено назву, номер спеціального технічного засобу, який був запропонований, чи взагалі не пропонувався працівниками поліції гр. ОСОБА_1 , не вказано свідків, у присутності яких він відмовився про проходження такого огляду, відсутнє Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`ягніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до закладу охорони здоров`я з відміткою про відмову. 
Судом повертались зазначені матеріали адміністративної справи на доопрацювання у відповідності до положень ст. 256 КУпАП, однак доопрацьованими не були. 
З огляду на положення ч. 2 ст. 266 КУпАП, відповідно до яких, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. 
Відсутність належним чином зібраних та оформлених доказів у справі - виключає можливість притягнення такої особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки не містить необхідної для цього складової. Суд не збирає докази, а перевіряє та оцінює лише ті матеріали, які подані органом (посадовою особою), що склав протокол, та іншими учасниками провадження.
Зважаючи на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог чинного законодавства, він не є належним та допустимим доказом по справі, відсутність інших належним чином зібраних доказів, а отже і всі похідні докази не можна визнати належними та допустимими. 
Статтею 62 Конституції України, зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь. 
У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом. 
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. 
У рішенні у справі «Гефген проти Німеччини» Європейський суд з прав людини для описання доказів, отриманих із порушенням встановленого порядку, сформував доктрину «плодів отруєного дерева», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж. 
Вважаю, що протокол та додані до протоколу про адміністративне правопорушення докази не містять відомостей, що підтверджують обставини вчинення гр. ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, інші докази, які б беззаперечно вказували на те, що водій вчинив адміністративне правопорушення в матеріалах справи відсутні. 
Частиною 3 ст.62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь обвинуваченої особи. 
Відповідно до статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. 
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. 
Оцінюючи зібрані та надані суду докази у справі в їх сукупності, суд приходить висновку, що винність ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом», у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, відмови проходження огляду на стан сп`яніння, під час розгляду справи судом не знайшла свого підтвердження, а надані суду докази не є достатніми, достовірними та допустимими. 
Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП. 
Керуючись ст.ст.1, 8, 130, 247, 284-287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - 
П О С Т А Н О В И В : 
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП. 
Протягом 10 днів з дня її винесення постанова може бути оскаржена через Криничанський районний суд до Дніпровського апеляційного суду. 

Суддя:	  	В.  В.  Лісняк