ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/36703/25 Суддя (судді) першої інстанції: Кушнова А.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Файдюка В.В., секретар судового засідання Заліська Є.Я., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

18.07.2025 до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з надання відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене Протоколом від 19.05.2025 №68, у частині відмови у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;
- зобов`язати Комісію з надання відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняти рішення про надання ОСОБА_2 за його заявою відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку з тим, що у позивача на утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей, у нього виникло право, передбачене абз. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, тому 15.05.2025 останній звернувся із письмовою заявою до голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 та просив розглянути заяву та оформити йому у порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період. Позивач стверджує, що до зазначеної заяви ним додані копії всіх необхідних документів, проте 19.05.2025 позивач отримав від відповідача повідомлення №01/5/521, в якому було повідомлено, що протоколом від 19.05.2025 №68 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки позивачу з тих причин, що поданий на розгляд комплект документів не відповідає вимогам ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та постанови КМУ №560 від 16.05.2024.
Позивач вважає відмову відповідача в отриманні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації незаконною, у зв`язку з чим змушений звернутись до суду для захисту своїх прав та законних інтересів.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.10.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Витребувано докази у справі від відповідача.
17.10.2025 через підсистему "Електронний суд" до Київського окружного адміністративного суду зареєстровано заяву представника позивача - адвоката Бая С.Е. про забезпечення позову в адміністративній справі №320/36703/25, в якій заявник просить суд заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти дії щодо призову на військову службу під час мобілізації до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, оформленого Протоколом від 19.05.2025 № 68, зобов`язання вчинення певних дій.
Вказану заяву обґрунтовано тим, що позивач є батьком трьох дітей віком до 18 років та здійснює їх утримання, у зв`язку з чим 15.05.2025 звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки з повним та вичерпним пакетом документів, які вимагаються постановою КМУ № 560. Проте 19.05.2025 відповідач повідомленням №01/5/521 повідомив позивача про те, що протоколом від 19.05.2025 № 68 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки ОСОБА_1 , причина відмови: поданий на розгляд комісії комплект документів не відповідає вимогам ст. 23 Закону України «про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та постанови КМУ №560 від 16.05.2024». Позивач вважає відмову у наданні відстрочки протиправною та незаконною, у зв`язку з чим подав позовну заяву про оскарження та скасування рішення, зобов`язання розглянути заяву повторно.
На думку заявника, сам факт звернення до суду не зупиняє і не перешкоджає відповідачу здійснювати подальші дії щодо мобілізації позивача. Мобілізаційні заходи є загальнодержавними, здійснюються активно і позивач може бути в будь-який момент мобілізованим, що створює небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.
Заявник вважає, що станом на момент звернення із позовом та з цією заявою, існують підстави стверджувати, що відповідачем здійснюються заходи щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації, відтак йдеться про зміну його статусу з "військовозобов`язаного" на "військовослужбовця".
Крім того, заявник вказує, що застосування заходів забезпечення позову у даній справі матиме наслідком лише відтермінування мобілізації позивача до лав Збройних Сил України, якщо за результатом розгляду справи по суті суд відмовить у задоволенні адміністративного позову. Водночас, невжиття таких заходів може спричинити для позивача негативні наслідки в разі його мобілізації, оскільки надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації особі, яка вже є військовослужбовцем, є неможливим, у зв`язку з чим захист прав, свобод та інтересів позивача за захистом яких він звернувся до суду, буде істотно ускладнений.
Також заявник вважає, що у даній справі підлягає врахуванню висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 05.02.2025 у справі № 160/2592/23, згідно з якими процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулась, а визнання процедури протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу. У разі призову позивача на військову службу у нього зміниться статус із військовозобов`язаного на військовослужбовця. Вирішення питання надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, особі яка вже є військовослужбовцем є неможливим, оскільки його правовідносини з військовою частиною будуть врегульовані Законом України «Про військовий обов`язок та військовому службу», яким передбачене перелік підстав вже для звільнення з військової служби.
Таким чином, представник позивача вважає, що в даній справі є необхідність для застосування заходів для забезпечення позову.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.10.2025 у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Бая Сергія Едуардовича про забезпечення позову від 17.10.2025 відмовлено.
Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції вказав наступне, що під час розгляду заяви про забезпечення позову судом не виявлено існування очевидної небезпеки порушення прав та інтересів заявника до прийняття у відповідній справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь заявника.
Позивачем подано апеляційну скаргу на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2025, яку просить через порушення судом першої інстанції норм процесуального права, скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.
Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам заяви.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.10.2025 відкрито апеляційне провадження та витребувано справу зі суду першої інстанції.
03.03.2026 ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду, після надходження справи, розгляд справи було призначено у відкритому судовому засіданні на 18.03.2026.
Сторони у судове засідання не прибули, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджено матеріалами справи.
Відповідно до приписів п.2 ч.1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. 
Отже, вирішено справу розглядати в порядку письмового провадження. 
Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, зазначає наступне. 
Частиною 1 статті 154 КАС України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Стаття 150 КАС України визначає підстави забезпечення позову.
Так, відповідно до ч.1 цієї статті суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Частиною 2 цієї статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до частин 3 та 4 цієї статті ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції. Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Стаття 151 КАС України визначає види забезпечення позову.
Отже, згідно ч.1 цієї статті позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Частиною 2 цієї статті передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Відповідно до ч.3 ст.151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом:
1) зупинення актів Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, Рахункової палати, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, та встановлення для них заборони або обов`язку вчиняти певні дії;
2) зупинення рішень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та щодо здійснення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, встановлення заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, його посадовим особам при здійсненні тимчасової адміністрації або ліквідації банку, а також іншим особам під час реалізації Фондом гарантування вкладів фізичних осіб майна банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, та банку, що ліквідується відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб";
3) зупинення рішень уповноваженого центрального органу з питань цивільної авіації щодо припинення дії або призупинення дії сертифікатів, схвалень, допусків;
4) зупинення рішень Національного банку України, актів Національного банку України, нормативно-правових актів Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, а також встановлення для Національного банку України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, їх посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій;
5) зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення;
6) зупинення рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, щодо встановлення державних регульованих цін (тарифів) на ринку електричної енергії та природного газу, затвердження методик (порядків) їх встановлення (формування, розрахунку);
7) зупинення рішення Конкурсної комісії з добору кандидатів на посади членів Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, встановлення заборони Кабінету Міністрів України призначати на посаду члена (членів) Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг";
8) зупинення дії індивідуальних актів Міністерства фінансів України, прийнятих на виконання рішень Кабінету Міністрів України про участь держави у виведенні неплатоспроможного банку з ринку, а також встановлення для Міністерства фінансів України, його посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій, що випливають з такого індивідуального акта;
9) зупинення дії індивідуальних актів Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, прийнятих у процесі виведення неплатоспроможного банку з ринку, а також встановлення для Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, її посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій, що випливають з такого індивідуального акта;
10) зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці;
11) зупинення дії рішень (індивідуальних актів) Міністерства фінансів України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, прийнятих на виконання Закону України "Про особливості продажу пакетів акцій, що належать державі у статутному капіталі банків", а також встановлення для Міністерства фінансів України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, їхніх посадових та службових осіб/членів заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій, що випливають з таких рішень (індивідуальних актів).
Частиною 4 цієї статті також встановлено, що заходи забезпечення позову, які застосовує суд, не можуть зупиняти, унеможливлювати або в інший спосіб порушувати безперервність процесу призначення, підготовки і проведення виборів, всеукраїнського референдуму.
Зупинення дії нормативно-правового акта як захід забезпечення позову допускається лише у разі очевидних ознак протиправності такого акта та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо такого акта, що передбачено ч.5 ст.151 КАС України .
Частина 6 ст.151 КАС України встановлює, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.
Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у процедуру проведення добору кандидатів на посаду судді, конкурсу на посаду судді чи призначення на посаду судді відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (ч.7 ст.151 КАС України).
Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішень про примусове відчуження майна під час дії воєнного стану, прийнятих відповідно до Закону України "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану" (ч.8 ст.151 КАС України).
Частиною 9 цієї ж статті передбачено, що тимчасово, під час дії воєнного стану та протягом двох років після його припинення чи скасування, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, передбачених цим Кодексом, щодо господарського товариства, яке відповідає сукупно таким критеріям: є оператором критичної інфраструктури; частки (акції, паї) господарського товариства були примусово відчужені під час дії воєнного стану; державі у статутному капіталі господарського товариства прямо або опосередковано належить більше 50 відсотків часток (акцій, паїв).
Таким чином, підстав щодо заборони вжиття заходів забезпечення позову у цій справі відповідно до зазначеної ст.151 КАС України не вбачається. 
Підставою для вжиття заходів забезпечення позову у цій справі (обґрунтування заяви) є існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в цій адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. 
Так, Велика Палата Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі №753/22860/17 виклала правові позиції, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Згідно ч.5 ст.242 КАС України, правові позиції Великої Палати Верховного Суду є обов`язковими для судів першої та апеляційної інстанції. 
Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є, зокрема, рішення Комісії з надання відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом від 19.05.2025 №68, у частині відмови у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», і якому також зазначено, що позивач підлягає призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на загальних підставах.
Причиною відмови у повідомленні від 19.05.2025 року зазначено, що поданий на розгляд комісії комплект документів не відповідає вимогам ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та постанови КМУ №560 від 16.05.2024».
В заяві про забезпечення позову позивач, як батько трьох неповнолітніх дітей, який завчасно потурбувався, про отримання відстрочки від призову, просив заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти дії щодо призову на військову службу під час мобілізації до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, оформленого Протоколом від 19.05.2025 № 68, зобов`язання вчинення певних дій.
На думку суду, забезпечення позову у справах про мобілізацію батька трьох неповнолітніх дітей, є критичним інструментом для запобігання призову до моменту винесення остаточного рішення суду.
Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги характер спірних правовідносин, зміст заяви позивача про забезпечення позову та предмет позову, колегія суддів дійшла висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Оскарження дій ТЦК саме по собі не зупиняє мобілізацію, тому подання заяви про забезпечення позову є обов`язковим кроком для фізичного запобігання відправці на службу.
Враховуючи зміст повідомлення від 19.05.2025 року, станом на момент звернення із позовом та з цією заявою, існують підстави стверджувати, що відповідачем здійснюються заходи щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації, попри того, що позивач згідно із законодавством України, як батько трьох дітей віком до 18 років, не підлягає мобілізації та має право на відстрочку (ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).
Суд апеляційної інстанції приймає до уваги висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 05 лютого 2025 року у справі № 160/2592/23, згідно з якими процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулась, а визнання процедури протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу.
Відтак, на думку суду апеляційної інстанції, запропоновані позивачем заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Необхідно звернути увагу, що застосування заходів забезпечення позову у даній справі матиме наслідком лише відтермінування мобілізації позивача до лав Збройних Сил України. Водночас, невжиття таких заходів може спричинити для позивача негативні наслідки в разі його мобілізації, оскільки надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації особі, яка вже є військовослужбовцем, є неможливим, у зв`язку з чим захист прав, свобод та інтересів позивача за захистом яких він звернувся до суду, буде зведено нанівець.
Застосовуючи заходи забезпечення позову судом не розглядається питання правомірності заявлених позовних вимог і наявності обставин, як підстав для задоволення позову. У даному випадку судом встановлюється саме існування спору між сторонами та обрано адекватні заходи забезпечення позову, які будуть діяти до моменту вступу в законну силу судового рішення у справі.
Разом з тим, апеляційним судом встановлено, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04 лютого2026 адміністративний позов задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з надання відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене Протоколом від 19.05.2025 за №68, у частині відмови у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Зобов`язано Комісію з надання відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняти рішення про надання ОСОБА_1 за його заявою відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (як чоловік, на утриманні якого перебуває троє дітей віком до 18 років, який не має заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці).
При цьому, резолютивною частиною даного рішення роз`яснено, що рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду, апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Шостим апеляційним адміністративним судом встановлено, що станом на 23 березня 2026 року апеляційна скарга на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2026 у справі № 320/37703/25 до апеляційного суду не надходила, отже зазначене судове рішення набрало законної сили, тому відсутні підстави для задоволення заяви позивача про забезпечення позову до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 320/36703/25. 
З урахуванням вищевикладеного, заява позивача про забезпечення позову на час апеляційного перегляду ухвали Київського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2025 р. задоволенню не підлягає, з огляду на що ухвала про відмову у забезпеченні позову у цій справі не підлягає скасуванню, але з урахуванням вищевикладених висновків апеляційного суду підлягає зміні в частині мотивів.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Частиною четвертою статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2025 р. - задовольнити частково.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2025 р. у справі №320/36703/25 - змінити в мотивувальній частині, виклавши його в редакції цієї постанови суду апеляційної інстанції. 
В іншій частині Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2025 р. у справі №320/36703/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Колегія суддів: О.В. Карпушова 
О.В. Епель 

В.В. Файдюк