ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/207/26 Справа № 703/7158/25 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП	Головуючий у І інстанції Проценко А. М.   Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року  м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участі захисника Райнова Г.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 січня 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 січня 2026 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, постановлено стягнути судовий збір на користь держави 605,60 грн.
Як встановлено судом першої інстанції, 16.10.2025 о 15 год. 38 хв. в м. Сміла по вул. Івана Федорова, ОСОБА_1 , керував автомобілем NISSAN MICRA, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, що не реагують на світло). Від проходження медичного огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому порядку відмовився, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор 2505, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати та закрити провадження в даній справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що матеріали справи не містять доказів факту керування ним транспортним засобом. Під час складання протоколу він неодноразово заявляв працівникам поліції, що не керував автомобілем, про що також наголошував в суді першої інстанції.
Долучений до матеріалів справи відеозапис є неналежним доказом, оскільки є не безперервним.
Також з відеозапису вбачається, що автомобіль нібито було зупинено одним екіпажем працівників поліції, водночас оформленням матеріалів вже займався інший екіпаж працівників поліції, який не зупиняв автомобіль та не міг знати хто безпосередньо був за кермом.
Зазначає, що він є військовослужбовцем, та безпосередньо задіяний до виконання завдань із дронової безпеки. З 15.10.2025 він перебував на бойовому чергуванні у складі екіпажу з 2-х чоловік. У зв`язку з наявною загрозою з повітря його також було залучено до виконання військових завдань і 16.10.2025. Після завершення чергування повертався до місця тимчасової дислокації для відпочинку, оскільки більше доби не спав та не відпочивав. 
На місці зупинки автомобіля в якому він перебував, не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння.
Оскільки він потребував відпочинку та з метою пришвидшити всю процедуру,та незважаючи на те, що він не керував транспортним засобом, він погодився пройти освідування в м. Сміла, однак в цьому йому було відмовлено. Він погодився пройти огляд в м. Сміла, однак працівники поліції наполягали на проходженні огляду в м. Черкаси.

Заслухавши думку захисника Райнова Г.С., який підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.
Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.254-256 КУпАП.
Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.
Незважаючи на позицію ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:
- протоколу про адміністративне правопорушення від 16.10.2025 серії ЕПР1 № 485127, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, де зафіксовано обставини порушення ОСОБА_1 п. 2.5. ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 проведено у зв`язку з виявленими ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, від огляду останній відмовився;
- направлення на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16 жовтня 2025 року, згідно якого ОСОБА_1 було направлено на огляд до ЧОПНД з підстав виявлення поліцейським ознак наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, огляд не проводився у зв`язку з відмовою останнього;
- відеозаписів нагрудних камер поліцейських, де зафіксовано, що на пропозицію патрульного поліцейського ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, не заперечуючи факт керування транспортним засобом, повторно дослідженого апеляційним судом.
Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обґрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності.
Також судом першої інстанції було допитано працівників поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Так, поліцейський ВП №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_2 суду першої інстанції пояснив, що в указаний у протоколі день та час дійсно складав протокол про адміністративне правопорушення щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, зазначив, що перед складанням протоколу останній підтвердив, що керував транспортним засобом, пояснив, в якому напрямку рухався, та на пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я після встановлення ознак наркотичного сп`яніння відмовився.
Поліцейський ВП №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 суду першої інстанції пояснив, що в указаний в протоколі день та приблизно в той час, рухаючись екіпажем на виклик служби 102, було виявлено автомобіль з неналежним номерним знаком, що стало підставою для його зупинки. Під час спілкування з водієм авто, який перебував в салоні один, було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та через необхідність оперативного прибуття на вказаний виклик повідомлено найближче розташований екіпаж про необхідність вирішення питання про проведення огляду на стан сп`яніння водія вказаного транспортного засобу.
Також судом першої інстанції був допитаний свідок ОСОБА_5 , який суду пояснив, що є заступником командира, де проходить військову службу ОСОБА_1 , 15.10.2025 та 16.10.2025 дійсно були часті тривоги, знищено значну кількість повітряних цілей, до чого було безпосередньо залучено і ОСОБА_1 , якого зупинили працівники поліції в той проміжок часу, коли йому надано було можливість відпочити в короткий проміжок часу між повітряними тривогами після тривалого виконання бойових завдань.
Пояснення свідка ОСОБА_6 судом першої інстанції оцінено з точки зору позитивної характеристики ОСОБА_1 та як підтвердження факту виконання надважливих в теперішній час військових завдань з метою захисту як цивільного населення, так й інфраструктури, що заслуговує на повагу з боку суспільства і не залишено без уваги судом та позитивно оцінюється як особистісна якість, однак законом не передбачені підстави для звільнення від відповідальності, в даному випадку з врахуванням особистих якостей особи чи важливості виконуваних фукцій. Водночас це не спростовує факту вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив обґрунтований висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
Висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи.
Будь яких порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції чи КУпАП, які б слугували підставою для скасування постанови місцевого суду, апеляційним судом не встановлено.
Доводи ОСОБА_1 про те, що матеріали справи не містять доказів того, що він керував транспортним засобом та не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються відеозаписом з бодікамер поліцейських.
Обставини, які зафіксовані на нагрудні камери працівників поліції, надають достатні підстави для встановлення тих обставин, що саме ОСОБА_1 16 жовтня 2025 року близько 15 години 38 хвилин по вул. Івана Федорова в м. Сміла, керував автомобілем NISSAN MICRA, н.з. НОМЕР_1 та, що останній відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, на законну вимогу працівників поліції.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки не є безперервним, то такі на думку апеляційного є необґрунтованими, оскільки нормами КУпАП не передбачено долучення до протоколу повністю всього безперервного відеозапису. Те, в якому обсязі надається відеозапис відноситься виключно до дискреційних повноважень працівників поліції.
Неодноразово суд апеляційної інстанції в справах про адміністративне правопорушення наголошував на тому, що скасування судового рішення виключно на підставі формальної констатації, зокрема за наявності технічних помилок, відсутність безперервності відеозапису, за відсутності інших підстав для скасування постанови суду жодним чином не сприятиме досягненню мети адміністративного провадження і адміністративної відповідальності за вчинення протиправного діяння. Такий підхід був би проявом надмірного формалізму та істотно порушував би основні принципи правовладдя (невідворотності покарання за вчинене порушення, справедливості, рівності тощо).
Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не є підставами для скасування оскаржуваної постанови із закриттям провадження у справі, що дає обґрунтовані підстави вважати, що такі спрямовані виключно на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.
Матеріали провадження не містять відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.
Таким чином, доводи апеляційної скарги, не спростовують вину ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, тобто у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на вимогу працівника поліції.
Об`єктивних причин відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння апеляційним судом не встановлено.
Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки склад вчиненого знайшов своє підтвердження під час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції.
Накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст. 33 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.
З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова місцевого суду є законною, обґрунтованою, вмотивованою, а підстави для її скасування та закриття провадження по справі - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя 
п о с т а н о в и в:

Постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 січня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 – без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба