Справа № 607/1901/26
н.п.2/599/227/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року Зборівський районний суд Тернопільської області в складі: 
судді Снігурського В. В., 
при секретарі Куриляк О.Г.,
розглянувши у в м.Зборові у порядку спрощеного судового провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» звернувся в суд з позовом до відповідача –  ОСОБА_1 з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідач не виконує своїх договірних зобов`язань, в результаті чого її заборгованість за вказаним договором складає 28906,20 грн.
Позвач просить стягнути з відповідачки в його користь заборгованість за кредитним договором №2801111 від 19.08.2020 року в загальному розмірі 28906,2 грн., 2 662,40 грн. судового збору та 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Представник позивача просить розглянути справу без його участі, позов підтримує повністю, щодо постановлення заочного рішення не заперечує.

Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися. Однак, представник відповідача надала відзив на позов, згідно якого відповідач позовних вимог не визнає, вважає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження своїх вимог.
Зазначає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження перерахування відповідачу коштів по кредитному договору - розрахункового документа (платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо) або виписки з банківського рахунку, які б відповідали вимогам ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та свідчили про виникнення у відповідача заборгованості за кредитним договором.
У матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості, який дозволив би перевірити правильність нарахування відсотків, а також, зробити висновок, що заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем.
Сума заборгованості по відсотках у розмірі 18806,2 грн за кредитним договором, нарахована з порушенням вимог закону, оскільки, відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право стягнути заборгованість по зарахованим та несплаченим процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Згідно паспорту споживчого кредиту №2801111 від 19.08.2020 року кредит надається строком на 8 днів, за користування кредитом клієнт сплачує Товариству 1,62 % на добу від суми надання кредиту.
Відповідно до вищезазначих умов договору сума заборгованості за відсотками, яка підлягає стягненню становить 2 625,00 грн., з розрахунку: 10 100, грн. х 1,62% = 163,62 грн/день х 8 днів = 1308, 96 грн – сума заборгованості по відсотках протягом всього строку кредитування.
Так само вважає, що розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним із складністю справи.

Суд дослідив та оцінив докази у справі та встановив, що 19 серпня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір №2801111 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 10100 грн. на умовах визначених кредитним договором, а споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису у відповідності до норм ч.1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування». 
На підтвердження укладення кредитного договору позивачем до позовної заяви надано копії паспорту споживчого кредиту, довідки про ідентифікацію з протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису
Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов 'язків та оформлена в електронній формі.
У відповідності до ч.1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію" електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту в електронному документі.
Відповідно до ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
На виконання зазначених вимог відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору, підтвердження ознайомлення з правилами та інших супутніх документів та відповідачка надала згоду на обробку своїх персональних даних.
У довідці про ідентифікацію вказано персональні дані відповідача, зокрема РНОКПП та дата народження, що дає можливість його ідентифікувати та встановити, кому саме було надіслано одноразовий ідентифікатор та ким підписано кредитний договір №2801111 від 19.08.2020 року.
У відповідності до п.п. 1.1., 1.2. вказаного договору про надання споживчого кредиту №2801111 від 19.08.2020 року, укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт. Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства на умовах встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
Договір про надання споживчого кредиту №2801111 від 19.08.2020 року містить електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідача М721701, 19.08.2020 10:08:07 / ОСОБА_1 /
Таким чином договір укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Правові висновки з цього приводу викладено Верховним Судом у постановах від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 20 червня 2022 року у справі № 757/40396/20 (провадження № 61-850св22).
Щодо заперечень представника відповідача про те, що відсутні належні і допустимі докази перерахування коштів відповідачці, слід зазначити наступне:
у Постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року в справі №554/4300/16-ц (провадження №61-3689св21) колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду зауважила, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно п. 2.1 кошти кредиту надаються ТОВ ««Авентус Україна» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту.
Факт перерахування коштів в сумі 10100 грн 19.08.2020 на платіжну картку № НОМЕР_1 , вказану відповідачем при укладенні кредитного договору, доводиться повідомленням ТОВ ФК «Вей Фор Пей».
Крім цього, згідно інформації АТ КБ «Приватбанк», витребуваної за клопотанням представника позивача, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 . На вказану карту 19 серпня 2020 року було зараховано кошти в сумі 10100 грн.
Таким чином факт отримання відповідачем кредитних коштів є доведеним і відповідно до умов кредитного договору, ТОВ «Авентус Україна» виконало взяті на себе зобов`язання. 

26 лютого 2021 року між первісним кредитором - ТОВ “Авентус Україна» та позивачем - ТОВ Фінансова компанія «Кредит - Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №ККАУ-26022021.
Згідно умов вказаного договору та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора стосовно осіб, які є боржниками ТОВ «Авентус Україна».
Відповідно до п.1.1. цього договору Кредитор передає (відступає) Новому Кредитору за плату, а Новий Кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками.
В тому числі позивач у позовній заяві вказує, що він набув право вимоги до відповідача за кредитним договором №2801111 від 19 серпня 2020 року.
За умовами договору відступлення прав вимоги №ККАУ-26022021 визначено, що Реєстр боржників, який має визначати перелік прав вимоги, формується згідно додатку № 1 до цього договору факторингу, проте вказаного додатку стороною позивача суду не надано.
Однак відповідач не заперечує права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» за кредитним договором №2801111, таким чином ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» є новим кредитором відповідача за вказаним договором, відповідно до договору відступлення права вимоги, укладеного з первісним кредитором, а тому має право вимоги до відповідача.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512, ст.514, ч.1 ст.516 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). В силу ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 

Згідно розрахунку позивача, станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 28906,2 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту – 10100 грн.; заборгованість за процентами – 18806,2 грн.
В п.1.4 договору про надання споживчого кредиту №2801111 від 19 серпня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 від 25.10.2020 року №341962285 визначено строк кредитування – вісім днів. Строку дії договору не визначено, отже строк дії договору відповідає строку кредитування та становить вісім днів.
Відповідач у визначений договором строк кредиту не повернув.
Розділом 4 вказаного договору визначено умови його пролонгації за обопільною згодою сторін. Однак доказів продовження строку дії договору між сторонами матеріали справи не містять.
В п.1.5 договору про надання споживчого кредиту №2801111 від 19 серпня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1  зазначено тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. процентна ставка за кредитним коштами залежить від фактичного виконання споживачем у мов цього договору та становить 1,62 відсотки в день від суми кредиту у випадку погашення заборгованості у строк встановлений договором або 1,90 відсотків в день від суми кредиту у випадку, якщо споживач не виконав умови договору.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. 
Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року по справі № 723/304/16-ц (провадження N 14-360цс19), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року по справі № 638/13683/15-ц (провадження N 14-680цс19), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22).

Враховуючи, що відповідачка у межах строку кредитування (вісім днів) коштів не повернула, розрахунок заборгованості процентів за користування кредитом слід визначати з процентної ставки 1,90 відсотків в день від суми кредиту.
Таким чином проценти за користування кредитом в межах визначеного договором строку кредитування становлять 10100, грн. х 1,90% = 191,90 грн/день х 8 днів = 1535,2 грн.
Отже з відповідача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №2801111 від 19 серпня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 у розмірі 11635,20 гривень, тобто 10100 гривень заборгованості по тілу кредиту та 1535,2 грн. відсотків за користування кредитом.

Згідно ст.ст.525,526,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. 

Також позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача 8000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
В силу ст.ст.133,134 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, витрати проведенням експертизи.
Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За змістом ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача.
Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони. 
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). 
Представником позивача у позовній заяві вказано розмір судових витрат на правничу допомогу – 8000 грн.
До позовної заяви було долучено договір про надання правової допомоги між ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет» №0107 від 01.07.2025 року, акт наданих послуг правової (правничої) допомоги та опис наданих послуг, згідно яких витрати на правничу допомогу позивача становлять 8000 грн.
Однак, суд звертає увагу на відсутність обов`язку присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22). 
При цьому суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/20, відповідно до яких при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
У рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, враховує складність справи та ціну позову, а саме, що справа розглядалася в порядку спрощеного судового провадження, без участі представника позивача, враховує фактичний обсяг робіт, здійснених представником позивача у даній справі, а саме: підготовлено позовну заяву та клопотання про витребування доказів, заявлено відповідь на відзив до позову.
Тому, суд вважає, що необґрунтованими та неспівмірними є вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 8000 грн, оскільки вказані витрати не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є неспівмірними з обсягом наданих адвокатом послуг та часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. Крім цього, зважаючи на складність справи, обсяг наданої правової допомоги, суд вважає, що вони не вимагали від адвоката значних зусиль та часу. 
Суд враховує, що від представника відповідача надійшло заперечення щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу, в якому зауважено, що зазначені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу є необґрунтовано завищеними, не відповідають складності справи та обсягу і змісту наданої адвокатом професійної правничої допомоги.
Враховуючи встановлені вище фактичні обставини справи, суд вважає, що вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу відповідача слід задовольнити частково, в сумі 3000 грн, які підлягають стягненню з відповідача в користь позивача.
Крім цього з відповідача в користь позивача підлягають стягненню 2 662,40 грн. судвого збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи зазначене позов слід задовольнити частково. 

Керуючись ст.ст. 12,81, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 514,525,526,530,558,559, 1046-1050, 1054 ЦК України, 

УХВАЛИВ:

позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 – ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ; зареєстроване місце проживання:: АДРЕСА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, НОМЕР_4 , банк отримувача - АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614, місце реєстрації - 79018, м. Львів, вул. Смаль - Стоцького 1, корпус 28, 4-й поверх) заборгованість за кредитним договором №2801111 від 19 серпня 2020 року, в сумі 11635 гривень 20 копійок (одинадцять тисяч шістсот тридцять п`ять гривень 20 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит- Капітал» судові витрати: 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 коп.) судового збору та 3000 грн. (три тисячі гривень) витрат на правничу допомогу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі подання апеляційної скарги, якщо рішення не скасовано, після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга може бути подана до Тернопільського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня прийняття рішення.

Суддя Зборівського
районного суду     В. В. Снігурський