ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2026 року 
м. Харків
справа № 953/10368/24
провадження № 22-з/818/59/26
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Пилипчук Н.П.
суддів: Яцини В.Б., Мальованого Ю.М.
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Зінов`євої Анни Юріївни про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та майнової шкоди,
в с т а н о в и в:
У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та майнової шкоди.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18 березня 2025 року позов ОСОБА_1 – задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в сумі 152 121,65 грн, моральну шкоду в сумі 20 000,00 грн; стягнуто з ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір у розмірі 1031,43 грн; в іншій частині позову – відмовлено.
Додатковим рішенням Київського районного суду м. Харкова від 05 травня 2025 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.
Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу.
Постановою Харківського апеляційного суду від 21 січня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , – задоволено. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 березня 2025 року змінено в частині суми стягнення моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 50 000,00 грн. В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось. Додаткове рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 травня 2025 року змінено в частині сум стягнення. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 14 547,00 грн.
24 січня 2026 року через систему «Електронний суд» представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Зінов`єва Анна Юріївна подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі.
Обговоривши доводи заяви, судова колегія вважає, що вказана заява підлягає задоволенню, наявні підстави для ухвалення додаткової постанови, виходячи з наступного.
Однією з основних засад цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частина перша, пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частини перша, друга статті 137 ЦПК України).
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма статті 141 ЦПК України).
Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частини першої статті 270 ЦПК України).
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У ч. 3 ст. 137 ЦПК України зазначено, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 №23рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу – це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (рішення від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», заява №71660/11, пункт 95).
У справі «Бєлоусов проти України» (заява №4494/07, пункти 115-116) Суд зазначив, що хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Як видно з матеріалів справи, п. Бущенко представляв заявника протягом провадження у Суді, отже, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними» (див. вищезазначене рішення у справі «Савін проти України», заява №34725/08, пункт 97); Суд зазначає, що вже постановляв у деяких справах, що суми відшкодування судових та інших витрат можуть бути сплачені безпосередньо на рахунки представників заявників (див., наприклад, рішення у справах «Тогджу проти Туреччини», заява №27601/95, пункт 158; «Начова та інші проти Болгарії» [ВП], заяви №43577/98 і №43579/98, пункт 175; «Імакаєва проти росії», заява №7615/02; «Карабуля проти Румунії», заява №45661/99, пункт 180).
Із матеріалів справи вбачається, що інтереси позивача під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції представляла адвокат Зінов`єва А.Ю. 
Про стягнення судових витрат на правничу допомогу було заявлено у апеляційній скарзі, із заявою про ухвалення додаткового рішення заявник звернувся протягом встановлених законом 5 днів, отже строк на подання заяви про стягнення витрат на правничу допомогу не пропущений.
Судом встановлено, що 25 жовтня 2024 року між ОСОБА_1 та адвокатом Зінов`євою А.Ю. укладений договір про надання правничої допомоги № А27-24.
06 травня 2025 року між ОСОБА_1 та адвокатом Зінов`євою А.Ю. укладено додаткову угоду № 2 до договору про надання правничої допомоги № А27-24.
21 січня 2026 року між ОСОБА_1 та адвокатом Зінов`євою А.Ю. був узгоджений Акт приймання-передачі послуг № 2 за договором про надання правничої допомоги № А27-24, згідно з яким адвокатом за цим Договором була надана правова допомога, гонорар за надання якої складає 8515 гривень.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження №61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц (провадження №61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження №61-44217св18).
За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України).
У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
Як видно із матеріалів справи, відповідач правом на подання заперечень проти заявленого розміру витрат на правничу допомогу не скористався.
Враховуючи встановлені обставини справи, об`єм наданих послуг адвокатом під час надання позивачу правничої допомоги та з огляду на відсутність з боку відповідача клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги відповідно, колегія суддів доходить висновку, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу у 8515 гривень є співмірним із складністю справи та наданою адвокатом правничою допомогою.
Керуючись ст. ст.133,137,141,246,270 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в:
Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Зінов`євої Анни Юріївни про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 8515 грн.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий:        Н.П. Пилипчук

Судді         В.Б. Яцина

Ю.М. Мальований