ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/14593/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),
суддів: Щербака А.А., Шлай А.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області 
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.05.2025, (суддя суду першої інстанції Златін С.В.), прийняте в порядку письмового провадження в м. Дніпрі, в адміністративній справі №160/14593/25 за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, 
УСТАНОВИВ:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.05.2025 позовну заяву Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі 150 898,70 грн. - повернуто позивачу.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм процесуального права просить ухвалу скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що право на оскарження ППР надане платнику ПК України, відповідно до ст. 56 ПК України оскаржити ППР можливо в адміністративному або судовому порядку. Під час процедури адміністративного оскарження скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі протягом 10 днів, що настають за днем отримання платником ППР, що оскаржується. Отже, враховуючи те, що платник податку отримав ППР 05.02.2025, строк на адміністративне оскарження ППР сплинув 15.02.2025, відтак ППР є узгодженими, а податковий орган набув право на звернення до суду з адміністративним позовом про стягнення податкового боргу. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, що позивач звернувся з позовом до суду, у якому просить суд стягнути податковий борг з відповідача у розмірі 150 898,70 грн.
Податковий борг виник, як встановлено судом з позовної заяви, на підставі податкових повідомлень - рішень від 16.01.2025 року №№0027012408, 0027052408, 0027112408, копії яких додано до позовної заяви; податкова вимога датована 18.03.2025 року № 0009387-1305-0436.
Судом на підставі позовної заяви встановлено, що позовна вимога про стягнення грошових коштів грунтується саме на підставі вказаних вище рішеннях суб`єкта владних повноважень - ГУ ДПС у Дніпропетровській області. 
Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що строк на оскаржена ППР, який становлений ст. 122 КАС України ще не сплинув, відтак в силу приписів п. 8 ч. 4 ст. 169 КАС України.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Згідно п.8 ч.4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позовну заяву із вимогою стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, подано суб`єктом владних повноважень до закінчення строку, визначеного частиною другою статті 122 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Велика Палата Верховного Суду України у постанові від 16 липня 2025 року у справі № 500/2276/24 (далі – Постанова) наголосила, що норма п. 56.19 ст. 56 ПКУ є спеціальною щодо норми частини четвертої ст. 122 КАСУ, а отже, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин – оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору.
Водночас, у Постанові зроблено висновок, що норма п. 56.18 ст. 56 ПКУ не встановлює строку звернення до суду з позовом про оскарження податкового повідомлення-рішення та не є відсильною до норми, яка їх встановлює, та зазначено, що строк у 1095 днів, встановлений ст. 102 ПКУ, є саме строком давності, у межах якого за платником податків зберігається право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу, а не строком звернення до суду із такими вимогами.
Отже, якщо платник не скористався правом на адміністративне оскарження, то податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу може бути оскаржене в суді протягом 6 місяців з дня отримання платником такого рішення від контролюючого органу.
Якщо платник скористався правом на адміністративне оскарження, то податкове повідомлення-рішення може бути оскаржене до суду протягом 1 місяця що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до п. 56.17 ст. 56 ПКУ.
Інше рішення контролюючого органу може бути оскаржене до суду протягом 3 місяців з дня вручення платнику податків рішення за результатами розгляду його скарги.
В межах розгляду цієї справи судом не встановлено, що відповідач скористалась адміністративним оскарження податкових повідомлень- рішень, на підставі яких позивач звернувся до суду з позовом про стягнення податкового боргу. 
Таким чином, суд першої інстанції правильно вказав, строк оскарження податкових повідомлень - рішень від 16.01.2025 року №№0027012408, 0027052408, 0027112408, який передбачений ч.2 ст. 122 КАС України, навіть якщо його рахувати з дати винесення даних податкових повідомлень - рішень, закінчується 16.07.2025 року, а дана позовна заява позивачем 20.05.2025 року, тобто раніше зазначеного вище строку.
При цьому, колегія суддів зазначає, що сам по собі факт сливу строку на адміністративне оскарження ППР, на який посилається позивач, не може вказувати на порушення судом норм процесуального права при поверненні позовної заяви, адже п. 8 ч. 4 ст. 169 КАС України передбачає можливість повернення позовної заяви саме у зв`язку з подання позову про стягнення грошових сум на підставі рішення, строк оскарження якого встановлений ст. 122 КАС України і такий строк не сплинув. 
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області – без задоволення.
Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 325 КАС України, суд,
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.05.2025 в адміністративній справі № 160/14593/25 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий - суддя О.О. Круговий 

суддя А.А. Щербак 

суддя А.В. Шлай