Справа № 462/109/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2026 року Залізничний районний суд м. Львова у складі судді Бориславського Ю.Л. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , у якому просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 26.06.2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1237. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, вони не ведуть спільне господарство, проживають окремо з 2021 року та з цього часу подружні відносини між ними фактично припинено. Шлюб існує формально, примирення між ними неможливе, а тому просить розірвати шлюб між ними. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей – дочка ОСОБА_3 , 2015 року народження та син ОСОБА_4 2019 року народження. 
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 16 січня 2026 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін.
03.02.2026 року Залізничним районним судом м. Львова зареєстровано заяву відповідача, у якій відповідач повністю визнав позовні вимоги, просив розірвати шлюб між сторонами.
У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін. 
Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення /виклику/ сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 
У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення для справи.
Статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).
Як встановлено судом, 26 червня 2014 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було укладено шлюб, що зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис 1237, прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка та дружини: ОСОБА_6 /свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 /
У поданій позовній заяві позивач ствердила про стійкий розлад у сім`ї, внаслідок чого збереження подружнього життя між сторонами є неможливе, наполягала на розірванні шлюбу.
Відповідач позов визнав повністю, підтвердив стійкий розлад у сім`ї, наполягав на розірвані шлюбу між сторонами.
Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам сторін, сторони не підтримують сімейних відносин, проживають окремо з 2021 року, втратили почуття взаєморозуміння, шлюб існує формально та відповідач погоджується на його розірвання, а тому позов слід задовольнити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 1 статті 142 ЦПК України визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Так, згідно ч. 2, 3 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Таким чином, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд приходить до переконання, що позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 665 грн. 60 коп., а із відповідача на користь позивача слід стягнути 50% судового збору сплаченого при зверненні до суду із даним позовом – 665 грн. 60 коп.
Керуючись ст. 12, 13, 81, 264, 265, 268, 274, 275, 279, 354-355 ЦПК України, ст. 110-112 СК України, суд
у х в а л и в :

позовну заяву  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу– задовольнити.
Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 26 червня 2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис 1237.
Повернути  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 665 грн. 60 коп. /шістсот шістдесят п`ять гривень шістдесят копійок/.
Стягнути із  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 понесені судові витрати у розмірі 665 грн. 60 коп. /шістсот шістдесят п`ять гривень шістдесят копійок/.
Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Текст судового рішення складений 16 березня 2026 року.

Суддя: Бориславський Ю. Л.