Справа № 711/11907/25
Номер провадження 1-кп/711/273/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2026 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025250310003491 від 21.10.2025, стосовно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, Черкаської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, який на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей не має, військовослужбовець - старший лінійний наглядач лінійно-кабельного відділення зв`язку взводу зв`язку 2 розвідувального батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», учасник бойових дій, депутатом не являється, не є особою з інвалідністю, у лікарів нарколога, психіатра на обліку не перебуває, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, 
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , проходячи військову службу за контрактом на посаді старшого лінійного наглядача лінійно-кабельного відділення зв`язку взводу зв`язку розвідувального батальйону вказаної військової частини, у військовому званні «старший солдат», в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, 20.10.2025 близько 18 год. 55 хв., будучи в стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи в громадському місці, а саме в приміщенні закладу харчування «Soya», що знаходиться за адресою: бул. Шевченка, 385/2, м. Черкаси, в якому перебував персонал закладу та відвідувачі, в тому числі, незнайомий йому ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, нехтуючи загальноприйнятними правилами поведінки, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та існуючі в суспільстві правила і норма поведінки, відкрито демонструючи свою грубу поведінку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не реагуючи на заклики оточуючих припинити хуліганські дії, підійшов до потерпілого ОСОБА_6 та без будь-яких причин наніс йому один удар кулаком правої руки в область голови, в результаті чого останній зазнав фізичного болю, після чого покинув приміщення закладу та направився до входу в торгівельно - розважальний центр «Depo’t Centr», що знаходиться за адресою: бул. Шевченка, 385, м. Черкаси.
У подальшому, ОСОБА_7 , 20.10.2025 близько 19 год. 02 хв., продовжуючи свій злочинний умисел, діючи з тих же мотивів та спонукань, перебуваючи біля входу в торгівельно - розважальний центр «Depo’t Centr», що знаходиться за адресою: бул. Шевченка, 385, м. Черкаси, де перебували незнайомі йому неповнолітні особи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що знаходиться в громадському місці, підійшов до вказаних осіб, відштовхнув ОСОБА_8 , після чого без будь-яких причин наніс один удар правою ногою по сідницям потерпілого ОСОБА_9 , в результаті чого останній зазнав фізичного болю, потім ОСОБА_5 намагався продовжити конфлікт, однак, його протиправні дії по відношенню до неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9 намагався припинити ОСОБА_10 , який не був знайомий з ОСОБА_5 і вийшов з торгівельно - розважального центру «Depo’t Centr» і зробив останньому усне зауваження, однак ОСОБА_5 не реагував та ОСОБА_10 наніс йому один удар правою рукою в обличчя.
Після цього, ОСОБА_5 , 20.10.2025 близько 19 год. 05 хв., продовжуючи свій злочинний умисел, діючи з тих же мотивів та спонукань, перебуваючи біля входу в торгівельно - розважальний центр «Depo’t Centr», що знаходиться за адресою: бул. Шевченка, 385, м. Черкаси, не реагуючи на заклики оточуючих припинити хуліганські дії, дістав із власної сумки належний йому предмет, спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень - пістолет «2огакі 914-8», спрямував ствол зазначеного пістолету в бік потерпілого ОСОБА_10 , який почав рухатися в протилежному від ОСОБА_5 напрямку та здійснив два постріли по ньому, однак тілесних ушкоджень не спричинив, після чого ОСОБА_10 забіг до приміщення торгівельно - розважального центру «Depo’t Centr», а ОСОБА_5 покинув місце події та направився у невідомому напрямку.
За вказаних обставин ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, тобто, в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненому із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, як грубе порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненому із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності і він їх у повному обсязі підтверджує. Пояснив, що він в той вечір багато випив спиртних напоїв, тому вчинив такий злочин.
Просив врахувати, що під час досудового розслідування він усвідомив та повністю визнав свою провину, зробивши для себе належні висновки, засуджує свою поведінку. Просить вибачення за вчинений злочин. У скоєному щиро розкаявся та просив суворо не карати, надавши шанс на виправлення. 
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_11 подали до суду заяви про проведення судового засідання без їх участі. Просили призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду. 
Врахувавши наведене, запитавши думку присутніх учасників кримінального провадження, які не заперечили щодо проведення судового засідання за даної явки, суд, відповідно до положень ст.325 КПК України визнав за можливе з`ясувати всі обставини кримінального провадження за відсутності належно повідомленої потерпілої.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, вислухавши думку прокурора, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.
Заперечень з приводу оголошених фактичних обставин, встановлених в ході досудового розслідування в кримінальному проваджені, від сторін не надійшло, учасники погодилися із кваліфікацією вчинених діянь, будь-які заперечення відсутні.
Вина обвинуваченого підтверджується доказами, які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав в судовому засіданні, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.
Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, покази якого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, як грубе порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненому із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.
За змістом статей 50, 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р., особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, який відповідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, військовослужбовець, учасник бойових дій, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей не має, не є особою з інвалідністю, на консультативному та диспансерному нагляді у лікаря нарколога не перебуває, амбулаторну психіатричну допомогу у лікаря психіатра м. Черкаси не одержує, щиро розкаявся у вчиненому.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Про цю обставину, на думку суду, свідчать показання ОСОБА_5 , які не спростовані стороною обвинувачення, зокрема, що він визнав вину та щиро покаявся у вчиненому злочині та активно сприяв розкриттю злочину.
При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.
Також суд враховує, що активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином, зокрема таким, як повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність.
У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, неодноразово висловлював жаль з приводу вчиненого, критично оцінював свої дії та готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини. 
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та вчинення кримінального правопорушення в присутності дитини.
На підставі вищевикладеного, враховуючи вимоги ст.65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також суспільну небезпеку злочинних діянь, та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, суд вважає необхідним призначити покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі. 
Разом з тим, суд також враховує: загальні засади призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості; вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; поведінку обвинуваченого до та після вчинення кримінального правопорушення, який усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, при цьому не намагаючись нічого спотворити або будь-яким чином перешкоджати проведенню необхідних слідчих дій, надав правдиві свідчення про обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, яке повністю викривають його у вчинені злочину, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, виказав готовність нести кримінальну відповідальність, усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, в судовому засіданні неодноразово вибачався за вчинене, що свідчить про його щире каяття.
Призначаючи покарання обвинуваченому, та встановлюючи ступінь його вини у вказаному злочині, суд дає оцінку не окремому вчинку обвинуваченого, а і його особистості, наскільки вона проявилася у злочинних діях, наскільки він має нахили до скоєння правопорушень.
Покарання не повинно перевищувати міру суворості, яка є достатньою для утримання людей від злочинів. Мета покарання полягає не в суворості призначеного покарання. Однією з головних складових мети покарання є прагнення перешкодити винному знову завдати шкоду суспільству й утримати інших від вчинення тих самих дій. Тому на думку суду слід застосовувати тільки такі покарання, які при збереженні пропорційності зі злочинами залишали б найбільш сильне і найбільш тривале враження на свідомість людей.
Суворе покарання, яке не враховує особистість обвинуваченого, робить покарання абсолютно безрезультатним, бо вона знищує покарання як результат права. Аспекти покарання, його різні сторони повинні враховувати інтереси потерпілих так і обвинуваченого. При всій своїй суворості кримінальні покарання не повинні викидати людину із суспільства, завдавати йому зайві страждання та муки.
Виходячи з принципу гуманізму, суд вважає, що при зазначених вище обставинах призначення ОСОБА_5 навіть мінімального покарання у виді позбавлення волі в межах санкції вказаної норми було б явно несправедливим.
Згідно ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
З урахуванням вищевикладених обставин по справі, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, який вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому злочині, активно сприяв розкриттю злочину, учасник бойових дій, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом звільнення від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, а також вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки у відповідності з п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України. 
Підстав для застосування ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.
Призначення ОСОБА_5 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.
Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст.50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.
До обвинуваченого ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 23.10.2025 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який на час постановлення вироку закінчився. Враховуючи те, що під час судового розгляду клопотань про обрання обраного запобіжного заходу від учасників судового провадження на розгляд суду не надходили, а тому підстав передбачених ст.ст.177, 178 КПК України для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає. 
Статтею 72 КК України не передбачено можливості зарахування строку цілодобового домашнього арешту у строк будь-якого іншого покарання, окрім позбавлення волі, тому правові підстави для зарахування у призначене ОСОБА_5 покарання строку тримання під цілодобовим домашнім арештом у цьому випадку відсутні.
Згідно ч.4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
В ході досудового розслідування в кримінальному провадженні згідно ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 03.11.2025 накладено арешт на мобільний телефон Samsung Gaiaxy A15 IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , з картою мобільного зв`язку : НОМЕР_4 ; куртку зеленого кольору; пістолет Zoraki № НОМЕР_5 .
На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність зняття накладеного арешту ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 03.11.2025, оскільки на даний час підстави, які потягли за собою накладення арешту на майно, відсутні.
Цивільний позов у встановленому законом порядку в даному кримінальному провадженні потерпілими та представником неповнолітнього потерпілого не заявлені, що не позбавляє права відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України звернутися до суду з відповідним позовом у порядку цивільного судочинства. 
Питання речових доказів у кримінальному провадженні підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України. Долю процесуальних витрат, суд вирішує на підставі ст.ст.118-124 КПК України, які підлягають стягненню з обвинуваченого у дохід держави, оскільки витрачені на доведення його вини.
Керуючись ст.ст.7, 100, 124, 368-371, 373, 376, 392, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Згідно до ч.4 ст.76 КК України нагляд за відбування покарання ОСОБА_5 покласти на командира військової частини, а в разі звільнення із військової служби на відповідний орган пробації.
Запобіжний захід, стосовно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.11.2025 на вилучене майно, а саме на: мобільний телефон Samsung Gaiaxy A15 IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , з картою мобільного зв`язку : НОМЕР_4 ; куртку зеленого кольору; пістолет Zoraki № НОМЕР_5 .
Речові докази по кримінальному провадженню: 
- мобільний телефон Samsung Gaiaxy A15 IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , з картою мобільного зв`язку : НОМЕР_4 , куртку зеленого кольору, які упаковано до сейф-пакетів, та передано до камери речових доказів ЧРУП ГУНП в Черкаській області, м. Черкаси, повернути власнику, ОСОБА_5 ; 
- DVD-R диск із відеозаписами з камер спостереження закладу «Soya»; DVD-R диск з камер спостереження ТРЦ «Депот», які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах провадження протягом всього часу їх зберігання; 
-металевий предмет чорного кольору, візуально схожий на пістолет, на якому наявні написи: «Zoraki MOD №070095», який упаковано до сейф-пакету №NPU5064839, дві гільзи - поміщені до камери зберігання речових доказів Черкаського РУП ГУНП в Чекраській області, знищити.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню за проведення експертиз: № СЕ-19/124-25/15474-БЛ від 22.10.2025 – 3565 грн 60 коп.; № СЕ-19/124-25/15488-БЛ від 27.10.2025 – 3565 грн 60 коп.; № СЕ-19/124-25/16033-БЛ від 27.11.2025 – 3565 грн 60 коп. стягнути в дохід держави, в сумі 10696 гривень 80 копійок з ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м.Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.
Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч.2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Згідно ст.376 ч.6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя 	ОСОБА_1