РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

20 квітня 2026 року 	м. Рівне	№460/4409/26	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "САВЕНКО" до Головного управління ДПС у Рівненській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "САВЕНКО" (далі - позивач) звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області, Державної податкової служби України (далі - відповідач 1,2), в якому просить суд: 1) визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Рівненській області, яка приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 13348513/444426706 від 09.10.2025 про відмову у реєстрації податкової накладної № 80 від 09.09.2025, рішення № 13348514/444426706 від 09.10.2025 про відмову у реєстрації податкової накладної № 78 від 10.09.2025; 2) зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 80 від 09.09.2025 та № 78 від 10.09.2025, подані позивачем, датою їх фактичного подання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що платником було сформовано та надіслано на реєстрацію в Єдиний реєстр податкових накладних (надалі ЄРПН) податкову накладну від 09.09.2025 року № 80 та від 10.09.2025 № 78. Проте, реєстрація таких податкових накладних зупинена з підстави відповідності пункту 8 Критеріїв ризиковості здійснення операцій та запропоновано надати пояснення та документи, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. Вказує, що надав до комісії регіонального рівня усі належні документи на підтвердження здійснення господарських операцій за вказаними вище податковими накладними, проте комісією прийняті рішення про відмову у їх реєстрації з підстав надання платником податку копій документів, складених із порушенням законодавства. Позивач вказує, що такі рішення комісії є протиправним та підлягають скасуванню, оскільки платником податків виконано у повному обсязі обов`язок надання документів, а оскаржувані рішення не містять жодних належних обґрунтувань щодо підстав для відмови у реєстрації. Просить задовольнити позов у повному обсязі. Також просить стягнути з відповідачів судові витрати, в тому числі і витрати на правову допомогу, долучивши докази їх понесення в сумі 10000грн. 
Відповідачем 1 подано відзив на позовну заяву у якому проти позовних вимог заперечує, зазначаючи, що оскаржувані рішення приймались комісією та при його ухваленні брались документи надані платником податків, однак їх було недостатньо для розкриття повного змісту господарської операції та реальності її вчинення та, як наслідок, прийнято спірне рішення про відмову в реєстрації податкової накладної. Прийняті рішення уважає правомірними та просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Позовна заява надійшла до суду 12.03.2026.
Ухвалою суду від 16.03.2026 позов залишений без руху. 
Ухвалою суду від 18.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Ухвалою суду від 24.03.2026 відмовлено в задоволення клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні.
Ухвалою суду від 24.03.2026 виправлено описку судовому рішенні.
Розглянувши заяви по суті та матеріали справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд враховує наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю "САВЕНКО" є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис від 14.09.2001 № 1006081020000016443.
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, видами діяльності Товариства є, зокрема, Код КВЕД: 43.21 Електромонтажні роботи (основний); 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель; 42.99 Будівництво інших споруд, н.в.і.у.; 43.12 Підготовчі роботи на будівельному майданчику; 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи; 43.39 Інші роботи із завершення будівництва; 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у.
Між ТОВ "САВЕНКО" (Підрядник) і АТ "УКРТЕЛЕКОМ" (Замовник) було укладено договір підряду № 56G712/25/ЛКС/АВР/02 від 01.01.2025. 
За умовами даного договору позивач виконував будівельно-монтажні роботи для Замовника, щодо ремонту та/або технічного обслуговування лінійно-кабельних споруд та кабельних ліній зв`язку Замовника, деталізація яких наведена у Додатку № 1, а АТ "УКРТЕЛЕКОМ" взяло на себе обов`язок здійснити оплату за виконані роботи. 
Позивач виконав всі замовлені роботи відповідно до укладеного договору, що підтверджується актами виконаних робіт АВР № 3 від 09.09.2025 на загальну суму 16504,20грн та АВР № 4 на загальну суму 75493,48грн, які підписані сторонами договору підряду. 
За наслідками здійснення господарських операцій між сторонами сформовано та укладено ряд документів первинного-бухгалтерського обліку.
Надання послуг Замовнику є підтвердженням зміни майнового стану платника податку, з яким закон пов`язує необхідність виникнення обов`язку здійснення податкового відображення господарської операції у податковому обліку (перша подія).
09.09.2025 позивачем сформована податкова накладна № 80 на загальну суму 16504,20грн, в т. ч. ПДВ – 2750,70грн, а 10.09.2025 № 78 на загальну суму 75493,48грн, в т. ч. ПДВ – 12582,25грн, які надіслані на реєстрацію до ЄРПН, проте реєстрація цих податкових накладних була зупинена у зв`язку з тим, що ПН складені та подані платником податку, які відповідають п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку, затверджених додатком 1 Порядку № 1165.
23.09.2025 відповідачем 1 прийнято рішення про відповідність ТОВ "САВЕНКО" критеріям ризиковості платника податку.
Позивачем 06.10.2025 направлено відповідачу 1 повідомлення № 1 та № 2 із поясненнями щодо податкових накладних від 09.09.2025 року № 80 та від 10.09.2025 № 78, а також документи, що підтверджують здійснення господарської операцій щодо надання послуг з будівельно-монтажних робіт для АТ "УКРТЕЛЕКОМ" згідно договору підряду № 56G712/25/ЛКС/АВР/02 від 01.01.2025. 
Рішеннями Головного управління ДПС у Рівненській області від 09.10.2025 № 13348513/44426706 та № 13348514/44426706 відмовлено у реєстрації податкових накладних розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 09.09.2025 року № 80 та від 10.09.2025 № 78 у зв`язку з наданням платником податків копій документів, складених з порушенням законодавства. 
Додаткова інформація містить: не надано ТТН на придбання матеріалів, договір з перевізником (акти наданих послуг та розрахункові документи), акти звірки з покупцем та постачальником, ОСВ 28, дипломи спеціалістів на виконання робіт, документи щодо нежитлових приміщень власних/ орендованих (договір, акти наданих послуг, розрахункові документи), договори оренди ТЗ, акти наданих послуг, платіжні доручення/ банківські виписки, свідоцтва на ТЗ.
Не погоджуючись із рішеннями комісії регіонального рівня, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Податковий кодекс України (надалі - ПК України) є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (далі ПК України) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Згідно з абзацами першим-другим пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Згідно з пунктом 201.16 статті 201 ПК України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі (далі - комісії контролюючих органів), права та обов`язки їх членів визначено Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1165 (набрав чинності з 01.02.2020 року; далі - Порядок №1165).
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165 затверджений, зокрема, Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок № 1165), який визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, права та обов`язки їх членів.
За змістом п. 2 Порядку № 1165 автоматизований моніторинг відповідності податкової накладної/розрахунку коригування критеріям оцінки ступеня ризиків (далі - автоматизований моніторинг) - сукупність заходів та методів, що застосовуються контролюючим органом для виявлення ознак наявності ризиків порушення норм податкового законодавства за результатами проведення автоматизованого аналізу наявної в інформаційних системах контролюючих органів податкової інформації.
Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку № 1165 у разі коли за результатами перевірки податкової накладної/розрахунку коригування визначено, що податкова накладна/розрахунок коригування відповідають одній з ознак безумовної реєстрації, визначених у пунктах 3 або 3-1 цього Порядку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування не зупиняється в Реєстрі. 
Платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).
Не перевіряється на відповідність показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2), платник податку, який склав та/або подав для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, які складені за операціями з вивезення за межі митної території України товарів, до яких застосовується режим експортного забезпечення відповідно до вимог статті 19-2 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність».
Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).
За правилами пункту 7 Порядку № 1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування (крім податкової накладної/розрахунку коригування, у яких відображена операція з вивезення за межі митної території України товарів, до яких застосовується режим експортного забезпечення відповідно до вимог статті 19-2 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність») встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється. 
Приписами пунктів 10, 11 Порядку № 1165 визначено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.
У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:
1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;
2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;
3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів відповідно до Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Мінфіну від 12 грудня 2019 р. № 520. 
Критерії ризиковості платника податку на додану вартість оформлені у вигляді Додатку № 1 до Порядку № 1165.
Так, віднесення до пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість здійснюється, якщо у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.
Довідник кодів податкової інформації, що стала підставою для розгляду питання про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, визначається ДПС та затверджується відповідним наказом, який оприлюднюється на офіційному веб-сайті ДПС.
Зі змісту наведених норм слідує, що при здійсненні опрацювання податкових накладних, направлених для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, податковий орган проводить моніторинг відповідності/невідповідності критеріям ризиковості платника податку або здійсненої господарської операції.
При цьому, форма рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку, передбачає зазначення контролюючим органом конкретної податкової інформації, яка стала підставою для прийняття вказаного рішення на підставі пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість.
Згідно з додатком 4 Порядку № 1165 в рішенні про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку обов`язково зазначається підстава його прийняття, зокрема, відповідний пункт критеріїв ризиковості платника податку та у разі відповідності пункту 8 критеріїв ризиковості платника податку розшифровується, яка саме податкова інформація.
Згідно з пунктом 5 Порядку № 520 платник податку, який склав податкову накладну/розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації таких податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі може подати такі документи:
договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;
договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;
первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури / інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;
розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;
документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством;
інші документи, що підтверджують інформацію, зазначену у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі.
У разі, коли у квитанції до податкової накладної / розрахунку коригування зазначено код товару/ послуги згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності / умовним кодом товару / Державним класифікатором продукції та послуг, операція за яким стала підставою для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів виключно до такої операції.
Отже, пункт 5 Порядку № 520 визначає перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, який не є вичерпним та не передбачає необхідності надання платником податку усіх документів згідно такого переліку. Конкретний перелік таких документів може залежати, зокрема, від змісту операції з постачання, суб`єктного складу її учасників, їх податкової поведінки.
Відповідно до пункту 10 Порядку № 520 комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі:
ненадання / часткового надання додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, при отриманні Повідомлення;
та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства. 
Тобто, рішення Комісії регіонального рівня повинно містити чітку підставу для відмови у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Відповідно до пункту 44 Порядку № 1165 комісія контролюючого органу перевіряє подані платником податку копії документів щодо їх достовірності шляхом звірки даних, які містяться в таких копіях документів, з даними, що надходять або можуть бути отримані з інших джерел інформації (реєстри, що ведуться державними органами, документи, зокрема електронні). Комісія контролюючого органу з метою прийняття рішення розглядає інформацію за результатами автоматизованого моніторингу.
Суд зазначає, що Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, що чинними нормативно-правовими актами визначено вичерпний перелік підстав, які можуть слугувати підставою для прийняття рішення про відмову у реєстрації податкових накладних.
При цьому, як підтверджується змістом пункту 5 Порядку № 520, передбачений цим пунктом перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, не є вичерпним.
Здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не повинне підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій контролюючого органу.
Суб`єкти владних повноважень, ухвалюючи рішення, якими, зокрема, обмежується права платника податків, повинні уникати надмірного формалізму. Обсяг документів, які надаються платниками податку на додану вартість з метою усунення сумнівів у контролюючих органів щодо легальності відповідної операції за наслідками якої складено податкову накладну, яку подано для реєстрації якої в ЄРПН і, хоч і є визначеним у Порядку № 520, проте завжди є унікальним та залежить від організації господарських взаємовідносин між суб`єктами господарювання, змісту договірних відносин між такими, а також особливостями законодавчого врегулювання діяльності тієї чи іншої сфери бізнесу. Саме за результатами детального дослідження змісту документів (в тому числі договору), наданих на підтвердження інформації, зазначеної в податковій накладній, можливим є формування висновків щодо можливості чи неможливості реєстрації є ЄРПН податкової накладної, реєстрація якої була зупинена згідно із відповідною квитанцією.
У постанові від 03.11.2021 у справі № 360/2460/20 Верховний Суд за наслідками аналізу положень Порядку № 520 зазначив, що можливість надання платником податків переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків з зазначенням необхідності надання документів за переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не довільно, на власний розсуд.
Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення. При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи.
Судом встановлено, що у протоколі засідання комісії № 142/17-00-18-00-07 від 09.10.2025 вказано, що платником податку на підтвердження господарських операцій по податкових накладних від 09.09.2025 року № 80 та від 10.09.2025 № 78 не надано ТТН на придбання матеріалів, договір з перевізником (акти наданих послуг та розрахункові документи), акти звірки з покупцем та постачальником, ОСВ 28, дипломи спеціалістів на виконання робіт, документи щодо нежитлових приміщень власних/ орендованих (договір, акти наданих послуг, розрахункові документи), договори оренди ТЗ, акти наданих послуг, платіжні доручення/ банківські виписки, свідоцтва на ТЗ.
Аналогічні підстави наведені і в рішеннях комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації податкових накладних. 
Проте, суд не погоджується із такими висновками контролюючого органу, зважаючи на наступне.
Як встановлено судом та наведено вище по тексту рішення, внаслідок зупинення реєстрації податкових накладних від 09.09.2025 року № 80 та від 10.09.2025 № 78, позивачем 06.10.2025 надіслано повідомлення № 1, № 2 про подання пояснень та копій документів щодо цих податкових накладних, реєстрацію яких зупинено, та копії документів, на підтвердження господарських операцій.
Судом досліджені копії документів, направлені позивачем відповідачу та встановлено, що надіслані позивачем письмові пояснення з копіями первинних та інших документів повністю відображають зміст господарських операцій позивача із АТ "УКРТЕЛЕКОМ" згідно договору підряду № 56G712/25/ЛКС/АВР/02 від 01.01.2025 та були достатніми для прийняття податковим органом рішення про реєстрацію податкових накладних.
Так, судом встановлено, що роботи позивачем виконувалися за допомогою обладнання та матеріалів, яке надавав АТ «УКРТЕЛЕКОМ», а також матеріалами, інвентарем, інструментами та основними засобами, що знаходяться на балансі підприємства, які закуповуються у сторонніх організацій.
Основними постачальниками є ТОВ «Ембер Інтрнешнл», ТОВ «Стілнет», ТОВ «Фікснет», що стверджується договорами поставок, видатковими накладними, банківськими виписками.
Так як роботи проводяться підвищеної небезпеки то у працівників наявні допуски до таких робіт, а також наявна Декларація відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки. 
Згідно з штатним розписом на підприємстві працює 4 осіб.
Також підприємство має орендоване офісне приміщення загальною площею 19кв.м, що стверджується договором оренди від 01.10.2021 № 63.
01.01.2025 було укладено Договір підряду № 56G712/25/ЛКС/АВР/02 з Акціонерним товариством «УКРТЕЛЕКОМ» Київською міською філією. При цьому, по даному договору замовником витупає Житомирська філія АТ «УКРТЕЛЕКОМ», а Київська міська філія є платником за виконані роботи.
АТ «УКРТЕЛЕКОМ» Житомирською філією було зроблено замовлення згідно якого виконано ремонтно-відновлювальні роботи на мережі АТ «Укртелеком» з ремонту перекриття АПП-2 ТК 3688 та встановленням люка полімер-піщаного типу "С" згідно дефектного акту № 001-0825-ДМД321/1-тк від 29.08.2025 за адресою м. Житомир вул. Домбровського 16а. Після виконання даних робіт підписано акт виконаних робіт АВР № 3 від 09.09.2025 на загальну суму 16504,20грн., в. т. ч. ПДВ 2750,70грн.
Відповідно до підписаних актів виникли податкові зобов`язання з ПДВ та була сформована податкова накладна № 80 від 09.09.2025 року, реєстрація якої була зупинена в ЄРПН.
На підтвердження вищенаведеної інформації та згідно з вичерпним переліком документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН надано такі копії документів:
1. Пояснення.
2. Договір підряду з Київською міською філією АТ «Укртелеком» №
6G712/25/JКС/АBP/02 від 01.01.2023р.
3. Акт виконаних робіт № 3 від 09.09.2025.
4. Замовлення № 3 від 01.09.2025р
5. Акт приймання комісією № 3 від 09.09.2025р
6. Податкова накладна № 80 від 09.09.2025 з квитанцією про зупинення
7. Банківська виписка з поточного рахунку
8. Договір від постачальника - ТОВ «Кабель Трейд» Договір № 25051 від
9. Договір від постачальника - ТОВ «Стінет» № 13031 від 13.03.2023 р
10. Первинні документи від постачальників
11. Дозвільні документи
12. Облікові бухгалтерські регістри за рахунками
13. Штатний розпис.
Також по вказаному договору підряду № 56G712/25/ЛКС/АВР/02 з Акціонерним товариством «УКРТЕЛЕКОМ» Київською міською філією, замовником витупає Рівненська філія АТ «УКРТЕЛЕКОМ», водночас Київська міська філія є платником за виконані роботи.
Для Рівненської філії АТ «УКРТЕЛЕКОМ», виконано демонтажні роботи за адресою м. Рівне, вул. Шухевича, 2.
Після виконання даних робіт підписано акт виконаних робіт АВР № 4 від 10.09.2025 на загальну суму 75493,48грн, в. т. ч. ПДВ 12582,25грн.
На підтвердження вищенаведеної інформації та згідно з вичерпним переліком документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН надано такі копії документів:
1. Пояснення.
2. Договір підряду з Київською міською філією АТ «Укртелеком» №
6G712/25/JКС/АBP/02 від 01.01.2023.
3. Акт виконаних робіт № 4 від 10.09.2025.
4. Податкова накладна № 78 від 10.09.2025 з квитанцією про зупинення.
5. Банківська виписка з поточного рахунку.
6. Договір від постачальника - ТОВ «Кабель Трейд» Договір № 25051 від 25.05.2023.
7. Договір від постачальника - ТОВ «Стілнет» № 13031 від 13.03.2023.
8. Первинні документи від постачальників.
9. Дозвільні документи.
10. Облікові бухгалтерські регістри за рахунками.
11. Штатний розпис.
Отже позивачем надано всі документи на підтвердження господарських операцій
згідно договору підряду № 6G712/25/JКС/АBP/02 від 01.01.2023.
Суд зауважує, що жодних доказів про те, що подані позивачем документи викликають сумнів, чи що вони є недостовірними, чи отримані з порушенням вимог чинного законодавства або не стосуються предмету спору, відповідачем 1 суду не надано.
Разом з тим слід зазначити, що акт звірки є документом який фіксує стан розрахунків між суб`єктами господарювання, і не підтверджує операцію із надання послуг. При цьому варто врахувати, що чинне законодавство взагалі не передбачає такого документа як обов`язкового для складання під час господарських операцій. В свою чергу, оборотно-сальдові відомості є документами, які покликані узагальнити дані поточного обліку з метою перевірки правильності і повноти записів та складання балансу, а не підтвердити операцію із договору підряду.
Тобто ні акт звірки, ні оборотно-сальдові відомості не є і не можуть бути документами, які ПК України, Закон України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» визначають як первинні документи, що стосуються господарської операції із виконання робіт по договору підряду. Тому посилання відповідача 1 на відсутність вказаних документів як підставу для відмови у реєстрації податкових накладних є неприйнятними.
Так, в межах даної спірної ситуації суд звертає увагу на той факт, що приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарської операції позивача на предмет її реальності. Змістовна оцінка господарської операції може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України. У свою чергу, при реєстрації податкової накладної фактично проводиться моніторинг операції чи платника податків лише за зовнішніми (формальними) критеріями. Тому і суд, за результатами розгляду цієї справи, не робить висновків щодо реальності господарської операції за участю позивача, а лише оцінює наявність чи відсутність підстав для реєстрації податкової накладної.
В свою чергу, зупинення реєстрації податкової накладної не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбаченні Конституцією України та законами України, а також прийняття негативного для платника податків рішення обґрунтованих мотивів дає підстави для висновку про скасування оскаржуваного рішення відповідача.
За наведених обставин суд уважає, що спірні рішення від 09.10.2025 № 13348513/44426706 та № 13348514/44426706, є протиправними та належать до скасування.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкові накладні в ЄРПН датою їх фактичного подання, то суд зазначає таке.
Відповідно до пунктів 2, 10 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Відповідно до пункту 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (далі Порядок № 1246), внесення відомостей до Реєстру на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, здійснюється з дотриманням вимог цього Порядку. При цьому вимоги абзацу десятого пункту 12 цього Порядку не застосовуються до податкової накладної та/або розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в установленому порядку.
Датою внесення відомостей до Реєстру вважається день, зазначений в рішенні суду, або день набрання законної сили таким рішенням. 
Пунктом 2 Порядку № 1165 передбачено, що:
комісія контролюючого органу - комісія регіонального та центрального рівня з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі;
комісія регіонального рівня - комісія з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі територіальних органів ДПС;
комісія центрального рівня - комісія з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі ДПС.
Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.
Відповідно до пп. 14.1.60 п. 14.1 ст. 14 ПК України єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.
Згідно з п. 1 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 227, Державна податкова служба України (ДПС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).
Відповідно до пп. 9 п. 4 Положення № 227, ДПС відповідно до покладених на неї завдань забезпечує в межах повноважень, передбачених законом, формування та ведення Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, інших реєстрів, банків і баз даних, ведення яких покладено законодавством на ДПС, а також реєстру страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Таким чином, Єдиний реєстр податкових накладних формується та ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, тобто саме Державною податковою службою України.
В контексті наведених норм, за встановлених фактичних обставин суд вважає, що для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних, позивачем виконані умови, визначені законом, та прийняття рішення щодо реєстрації такої податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних, у даному випадку, не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Суд також зазначає, що обраний спосіб захисту про зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії узгоджується зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту), відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання Державної податкової служби України провести реєстрацію податкових накладних від 09.09.2025 року № 80 та від 10.09.2025 № 78, днем подання її на реєстрацію.
Відповідно до положень статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою, відповідно підлягає до задоволення повністю.
За правилами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як встановлено з матеріалів справи, позивачем за подання даного адміністративного позову сплачено судовий збір в сумі 5324,80грн, а тому судові витрати позивача в частині сплаченого судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачів у справі. 
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000грн.
Відповідно до частини першої статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС України).
За правилами частини третьої статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 КАС України).
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).
За правилами частини сьомої статті 134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
За правилами частини дев`ятої статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI від 05.07.2012, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016, встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (заява №71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (заява №72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява №66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу адвоката позивачем надані суду документи: копія договору про надання професійної правової допомоги від 29.10.2025; Додаткова угода від 29.10.2025 № 1 до договору, платіжна інструкція № 1729 від 02.03.2025 про сплату 10000грн з призначенням платежу: оплата згідно Договору про надання правової допомоги від 29.10.2025.
Договір про надання професійної правової (правничої) допомоги від 29.10.2025 укладено між адвокатським об`єднанням «КОРПОРАЦІЯ ПРАВА» в особі голови об`єднання адвоката Деркача Романа Яковича та Товариством з обмеженою відповідальністю "САВЕНКО", як клієнтом.
Відповідно до умов цього Договору адвокат надає клієнту правничу допомогу, забезпечує захист його прав та здійснює представництво інтересів, зокрема, в судових органах.
Відповідно до п. 9 Договору, гонорар адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформляється додатковою угодою до цього договору.
Згідно із пп.1.1-1.2 Додаткової угоди від 29.10.2025 № 1, сторони домовились, що розмір гонорару адвоката за надання правової допомоги у адміністративній справі за позовом ТОВ "САВЕНКО" до ГУ ДПС в Рівненській області про визнання протиправними та скасування рішень контролюючого органу та зобов`язання вчинення дій, становить:
- за весь комплекс правової допомоги в суді першої інстанції (консультації, аналіз матеріалів справи, підготовка позовної заяви, підготовка процесуальних заяв та клопотань, участь в судовому засіданні, отримання рішення суду) - 10000,00 гривень;
- "гонорар успіху" у разі отримання позитивного рішення суду на користь ТОВ "САВЕНКО» у суді першої інстанції - 10000,00 гривень.
Платіжною інструкцією № 1729 від 02.03.2025 з призначенням платежу: оплата згідно Договору про надання правової допомоги від 29.10.2025, стверджується, що позивач оплатив послуги з надання правової допомоги в сумі 10000грн.
Так, у постанові Верховного Суду від 21.01.2021 (справа №280/2635/20, провадження №К/9901/29763/20) судова колегія зазначила, що КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. 
За існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати понесені на правову допомогу витрати (у разі доведення власної правоти у спорі із суб`єктом владних повноважень). При цьому, норми зазначених статей спрямовані саме на захист прав та інтересів позивачів, а не адвокатів. 
Встановлена на законодавчому рівні можливість позивачів отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції. 
Враховуючи зазначену правову позицію Верховного Суду, суд дійшов висновку, що долученими до матеріалів цієї справи доказами доведено факт надання адвокатом правничої допомоги позивачу у межах розгляду даної адміністративної справи.
Щодо розміру витрат на правничу допомогу суд зазначає таке.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Надаючи оцінку співмірності заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує те, що ця справа за складом учасників, підставами виникнення спору, позовними вимогами віднесена судом першої інстанції на підставі статті 12 КАС України до справ незначної складності, а тому підготовка позовної заяви по суті у даній справі вимагала середнього обсягу юридичної роботи (проте не надмірного, значного).
При цьому, суд враховує й правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі № 826/841/17, згідно із якою суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Крім того, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) вказав, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Відтак, з огляду на встановлені обставини з урахування критеріїв пропорційності, значенням справи для сторони, реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, на переконання суду розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню становить 5000грн. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати рішення Комісії Головного управління ДПС у Рівненській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 09.10.2025 № 13348513/44426706 та № 13348514/44426706.
Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю "САВЕНКО" від 09.09.2025 року № 80 та від 10.09.2025 № 78 датою подання їх на реєстрацію.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САВЕНКО" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40грн.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САВЕНКО" за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40грн.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САВЕНКО" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500рн.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САВЕНКО" за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Повний текст рішення складений 20 квітня 2026 року 
Учасники справи:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "САВЕНКО" (вул. Відінська, буд.41, офіс 218, м. Рівне, Рівненський р-н, Рівненська обл., 33018, ЄДРПОУ/РНОКПП 44426706) 
Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12, м. Рівне, Рівненська обл., 33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166) Відповідач - Державна податкова служба України (Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053, ЄДРПОУ/РНОКПП 43005393) 

Суддя       Т.О. Комшелюк