02.01.2025

Справа № 720/846/24
Провадження № 3/720/9/25
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2025 року      суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області Ляху Г.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого експедитором ТОВ «Фіорд», проживаючого по АДРЕСА_1 , за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП у зв`язку із тим, що 02 квітня 2024 року близько 22 години 26 хвилин він керував транспортним засобом марки «ВАЗ-21063», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Шкуматова, 2 в м. Новоселиця Чернівецької області в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.
Захисник ОСОБА_1 адвокат Винту Є.Ю. подав до суду клопотання, в якому просив закрити провадження у справі, посилаючись на те, що при проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі ОСОБА_1 не погодився із результатами огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager». З метою встановлення наявності у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння, в медичному закладі у останнього була відібрана кров, проте в матеріалах справи відсутні результати лабораторного дослідження крові ОСОБА_1 , що могло підтвердити або спростувати наявність у нього стану алкогольного сп`яніння. Тим самим, було порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного сп`яніння, та факт перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння не доведений поза розумним сумнівом. 
Дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження по справі слід закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП з наступних підстав.
Так, згідно положень ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Під час розгляду справ про адміністративне правопорушення надається оцінка саме обставинам, які були викладені в протоколі.
За змістом ст.ст. 251, 280 КУпАП доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення належними та допустимими доказами підлягає подія щодо вчинення адміністративного правопорушення, вина особи у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності на інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до вимог ст. 130 ч.1 КУпАП відповідальність особи настає у разі керування особою транспортним засобом в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння або відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного (наркотичного) сп`яніння, а згідно ст. 9 КУпАП обов`язковою умовою скоєння адміністративного правопорушення є наявність вини з боку порушника.
Таким чином, допустимими та належними доказами у справі має бути підтверджено як факт керування особою транспортним засобом, так і перебування її в стані алкогольного сп`яніння або відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.
Протокол про адміністративне правопорушення від 03 квітня 2024 року відносно ОСОБА_1 був складений у зв`язку із тим, що він керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. 
До протоколу додано висновок ОКНП «Чернівецький обласний наркологічний диспансер» та відеозапис з бодікамери поліцейського. 
Проте, вищенаведені докази вини ОСОБА_1 у керуванні автомобілем в стані алкогольного сп`яніння не можна вважати достатніми та допустимими, а сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без наявності інших доказів підтвердження вини особи, не може свідчити про наявність адміністративного правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП з наступних підстав. 
Більше того, навіть за умови визнання особою свої вини у вчиненні правопорушення, такий факт не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності (постанова ВС/КАС № 537/2088/17 від 15 травня 2019 року).
Так, порядок виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан такого сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 року за № 1452/735 (надалі - Інструкція), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженим Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 року (далі - Порядком).
Згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.
Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія з результатами огляду, проведеного поліцейськими на місці, огляд водія проводиться у закладі охорони здоров`я.
Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, у якому зазначає ознаки сп`яніння та дії водія щодо ухилення від огляду (п.п. 6, 8 вищевказаного Порядку).
Згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП у випадку недотримання визначеної законом процедури огляд є недійсним.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП під час фіксації процедури огляду ОСОБА_1 використовувались спеціальні технічні засоби відеозапису, а тому суд перевіряє відповідність процедури вимогам закону саме на підставі таких доказів.
02 квітня 2024 року під час проведення огляду в ОКНП «Чернівецький обласний наркологічний диспансер» ОСОБА_1 не погодився із результатами дослідження, зазначивши, що він вживав коньяк 01 квітня 2024 року, а тому в нього було відібрано біологічний матеріал, а саме кров.
Відповідно до п. 9 розділу ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються двома наборами зберігається при температурі мінус 20 °C протягом 90 днів у закладах охорони здоров`я.
Таким чином, з дня відібрання зразків крові ОСОБА_1 по день судового розгляду пройшло більше 3-х місяців. В той же час, не дивлячись на те, що у ОСОБА_1 був відібраний біологічний матеріал (кров) при проходженні ним огляду на стан алкогольного сп`яніння, в матеріалах справи відсутні результати його лабораторного дослідження, які могли підтвердити або спростувати наявність у нього стану алкогольного сп`яніння.
Іншого доказу (висновку лікаря), який би згідно закону (ч. 3 ст. 266 КУпАП) підтверджував, що ОСОБА_1 керував авто у стані алкогольного сп`яніння, у справі немає, оскільки він заперечував щодо результатів огляду, проведеного за допомогою приладу «Драгер» в лікарні.
Зазначене є істотним порушенням встановленої законом (ч. 3 ст. 266 КУпАП) процедури огляду водія на стан сп`яніння, що має наслідком її недійсність (ч. 5 ст. 266 КУпАП).
Більше того, відповідно до п. 21 розділу ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
Отже, винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.9 (а) ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, а саме керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви щодо доведеності винуватості необхідно тлумачити на користь особи, яка притягається до відповідальності (ст.62 Конституції України).
Суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених цим законом.
Відповідно до ст. 245 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Рішенням Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, передбачено, що фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.
Приймаючи до уваги, що викладені у протоколі обставини не знайшли свого підтвердження, то вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП поза розумним сумнівом не доведена, у зв`язку із чим, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП слід закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення. 
Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 9, 130 ч.1, 247 п.1, 266, 284 ч. 1 п. 3 КУпАП, суддя,-
Постановив:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення на підставі ст. 247 п. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її винесення через Новоселицький районний суд до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя       Ляху Г.О.