ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/13846/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),
суддів: Шлай А.В., Малиш Н.І., 

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.08.2025, (суддя суду першої інстанції Сліпець Н.Є.), прийняте в порядку письмового провадження в м. Дніпрі, в адміністративній справі №160/13846/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, 
УСТАНОВИВ:
13.05.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: 
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Днепропетровскій області щодо відмови нарахувати ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати 21 119,30 грн за період з 12.04.2018 по 12.04.2021, та 57 047,67 грн з 31.12.2019 по 12.04.2021 згідно з судовим рішенням №160/3790/20;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Днепропетровскій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати 21 119,30 грн за період з 12.04.2018 по 12.04.2021, 57 047,67 грн з 31.12.2019 по 12.04.2021 та 4166,44 грн штрафних санкцій в розмірі 3% річних від простроченої суми виплати згідно з судовим рішенням №160/3790/20;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Днепропетровскій області щодо відмови нарахувати станом на 01.04.2025 ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати згідно з судових рішень по справі №160/10482/22 від 29.02.2022, по справі №160/19478/23 від 15.09.2023, по справі №160/20418/232 від 25.10.2023, по справі №160/7666/24 від 25.06.2024, по справі №160/2816/24 від 05.04.2024, по справі №160/2814/24 від 06.03.2024, по справі №160/11460/20 від 31.11.2020;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Днепропетровскій області нарахувати станом на 01.04.2025 ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати відповідно до судових рішень по справі №160/10482/22 від 29.02.2022, по справі №160/19478/23 від 15.09.2023, по справі №160/20418/232 від 25.10.2023, по справі №160/7666/24 від 25.06.2024, по справі №160/2816/24 від 05.04.2024, по справі №160/2814/24 від 06.03.2024, по справі №160/11460/20 від 31.11.2020;
- визнати неправомірною самовільну зміну ГУ ПФУ у Дніпропетровській області величини доплати пенсії ОСОБА_1 згідно з рішенням суду у справі №160/11460/20 з величини 235 238,55 грн на 234 352,83 грн;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області відновити величину доплати пенсії ОСОБА_1 згідно з рішенням суду у справі №160/11460/20 у сумі 235 238,55 грн;
- направити окрему ухвалу до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у зв`язку з протиправним тлумаченням Закону України № 2939-VI “Про доступ до публічної інформації” від 13.01.2011 для надання відповідей у встановлений законом термін. Зобов`язати Головне управління ПФУ усунути виявлені порушення та вжити заходів для недопущення їх у майбутньому;
- винести окрему ухвалу, адресовану Головному управлінню Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, у зв`язку з відмовою виконувати вимоги Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” №2050-ІІІ від 19.10.2000 та Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 “Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати” та вимогами окремого судового рішення щодо виконання Закону (через відмову у виконанні запитів позивача №244/11 від 07.04.2025 та № 257/11 від 16.04.2025);
- зобов`язати Головне управління ПФУ усунути виявлені порушення та вжити заходів для недопущення їх у майбутньому.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 з 06.07.2000 перебуває на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-XII ““Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб”. У зв`язку з порушенням строків виплати пенсійним органом на виконання рішень суду по справам №160/3790/20 від 26.05.2020; №160/10482/22 від 29.02.2022; №160/19478/23 від 15.09.2023; №160/20418/232 від 25.10.2023; №160/7666/24 від 25.06.2024; №160/2816/24 від 05.04.2024; №160/2814/24 від 06.03.2024; №160/11460/20 від 30.11.2020, відповідно до Закону України № 2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати” та Постанови КМУ №159 про порядок проведення компенсації їх виплати, позивач направив два запити на публічну інформацію на адресу ГУ ПФУ в Дніпропетровській області за №244/11 від 07.04.2025 та за №257/11 від 16.04.25 з проханням провести нарахування доплати та нарахування компенсації частини доходу у зв`язку з невиплатою своєчасно частини перерахованої пенсії з урахуванням зазначених судових рішень станом на 01.04.2025. ГУ ПФУ в Дніпропетровській області листами від 14.04.2025 №0400-010202-8/73232 та від 23.04.2025 №0400-010202-8/78992 повідомив, що нараховані на виконання рішень суду кошти виплачуються в межах затверджених бюджетних призначень на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості за рішенням суду, відбувається в порядку черговості виконання рішень суду за датою набрання ними законної сили. Позивач вважає, що дії відповідача є протиправними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим вимушений звернутись до суду з даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду в частині позовних вимог: “ визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Днепропетровскій області щодо відмови нарахувати ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати 21119,3 гривень за період з 12.04.18 по 12.04.2021 рік, та 57047,67 грн. з 31.12.2019 по 12.04.2021 згідно з судовим рішенням №160/3790/20; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Днепропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати 21119,3 грн. за період з 12.04.18 по 12.04.2021 рік, 57047,67 грн. з 31.12.2019 по 12.04.2021 рік та 4166,44 грн. штрафних санкцій в розмірі 3% річних від простроченої суми виплати згідно з судовим рішенням №160/3790/20”, та продовжено розгляд справи №160/13846/25 в іншій частині позовних вимог.»
Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 29.08.2025 у задоволенні позовних вимог відмовив. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач просив відповідача провести розрахунок компенсації втрати частини доходів згідно з Законом №2050-ІІІ та постановою КМУ №159. Проведення розрахунку є юридичним обов`язком ПФУ та передує фактичній виплаті. Суд безпідставно підмінив суть вимог, розглянувши їх як вимогу про стягнення коштів наперед. Таким чином, суд порушив ст. 9 та ст. 11 КАС України, розглянувши справу не в межах позовних вимог. Вимога про проведення розрахунку компенсації не є передчасною. Також, позивач вказує на порушення доступу до публічної інформації, оскільки позивачу надана відповідь в порядку Закону України «Про звернення громадян», а він хотів отримати відповідь в порядку ЗУ «Про доступ до публічної інформації». 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 06.07.2000 перебуває на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-XII ““Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб”.
У зв`язку з порушенням пенсійним органом строків виплати пенсії позивачу на виконання рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справах №160/3790/20 від 26.05.2020; №160/10482/22 від 29.02.2022; №160/19478/23 від 15.09.2023; №160/20418/232 від 25.10.2023; №160/7666/24 від 25.06.2024; №160/2816/24 від 05.04.2024; №160/2814/24 від 06.03.2024; №160/11460/20 від 30.11.2020, позивач звернувся з відповідними запитами до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.
Орган Пенсійного фонду України листами від 14.04.2025 №0400-010202-8/73232 та від 23.04.2025 №0400-010202-8/78992 повідомив, що нараховані на виконання рішень суду кошти виплачуються в межах затверджених бюджетних призначень на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості за рішенням суду, відбувається в порядку черговості виконання рішень суду за датою набрання ними законної сили. 
Так, на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.05.2020 у справі № 160/3790/20 проведено перерахунок пенсії та нараховану доплату пенсії в сумі 78166,97 грн, яку виплачено у квітні 2021 року.
На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2022 у справі № 160/10482/22 проведено перерахунок пенсії та нараховано доплату пенсії в сумі 49456,90 грн, яка на час розгляду справи не виплачена.
На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 у справі № 160/19478/23 проведено перерахунок пенсії та нараховано доплату пенсії в сумі 143672,00 грн, яка на час розгляду справи не виплачена.
На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.10.2023 у справі № 160/20418/23 проведено перерахунок пенсії та нараховано доплату пенсії в сумі 14072,40 грн, яка на час розгляду справи не виплачена.
На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 у справі № 160/2814/24 проведено перерахунок пенсії та нараховано доплату пенсії в сумі 33549,45 грн, яка на час розгляду справи не виплачена.
На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.04.2024 у справі № 160/2816/24 проведено перерахунок пенсії та нараховано доплату пенсії в сумі 94937,07 грн, яка на час розгляду справи не виплачена.
На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.06.2024 у справі № 160/7666/24 проведено перерахунок пенсії та нараховано доплату пенсії в сумі 3611,10 грн, яка на час розгляду справи не виплачена.
Позивач, не погоджуючись з бездіяльністю пенсійного органу та маючи право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із несвоєчасною виплатою пенсії на підставі судового рішення, відповідно до Закону України № 2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати” та Постанови КМУ №159 про порядок проведення компенсації їх виплати, був вимушений звернутись до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного. 
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Статтею 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі – Закон № 1058-IV) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Так, частиною 3 статті 4 Закону № 1058-IV визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Положеннями статті 5 вказаного Закону встановлено, що виключно цим Законом, визначаються, зокрема порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.
Відповідно до частини 1 статті 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини 2 статті 46 цього Закону нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 №2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок № 159).
За приписами статей 1, 2 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
Відповідно до статті 4 Закону №2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Отже, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).
Основною умовою для виплати громадянину компенсації, що передбачена статтею 2 Закону № 2050-III Порядком № 159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.
Згідно з пунктом 2 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
Аналіз наведених нормативних актів дає підстави вважати, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої статті 2 Закону № 2050-III та Порядком № 159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 у справі № 21-518а14, від 11.07.2017 у справі № 21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 522/5664/17, від 21.06.2018 у справі № 523/1124/17, від 03.07.2018 у справі № 521/940/17, від 05.10. 2018 у справі № 127/829/17, від 12.02.2019 у справі № 814/1428/18, від 08.08.2019 у справі № 638/19990/16-а.
Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону №2050-ІІІ, окремих положень Порядку №159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Верховним Судом в постанові від 09.08.2022 у справі №460/4765/20 викладено правову позицію про те, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” та Порядком № 159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.
Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 14.05.2019 у справі №804/2994/18, від 23.12.2020 у справі №640/7975/15-а та від 05.07.2022 у справі №420/7633/20.
Відповідно до статті 6 Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” компенсацію виплачують за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету. З системного аналізу правових норм вбачається, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
Тобто законодавець пов`язує виплату компенсації втрати частини доходів з виплатою основної суми доходу.
Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 24 січня 2023 року по справі №200/10176/19-а, від 31 липня 2024 року по справі №480/1704/19, від 21 серпня 2024 року по справі №200/63/23.
З матеріалів справи судом встановлено, що заборгованість за судовими рішеннями у справі №160/10482/22 від 29.02.2022, у справі №160/19478/23 від 15.09.2023, у справі №160/20418/232 від 25.10.2023, у справі №160/2814/24 від 06.03.2024, у справі №160/2816/24 від 05.04.2024, у справі №160/7666/24 від 25.06.2024, у справі №160/11460/20 від 31.11.2020 на даний час не вплачено. 
Таким чином, вказані позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача виплатити компенсацію частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати згідно з судових рішень по справі №160/10482/22 від 29.02.2022, по справі №160/19478/23 від 15.09.2023, по справі №160/20418/232 від 25.10.2023, по справі №160/7666/24 від 25.06.2024, по справі №160/2816/24 від 05.04.2024, по справі №160/2814/24 від 06.03.2024 - є передчасними та такими, що задоволенню не підлягають.
Щодо позовних вимог про самовільну зміну ГУ ПФУ у Дніпропетровській області величини доплати пенсії позивачу згідно з рішенням суду у справі №160/11460/20 з величини 235 238,55грн на 234 352,83 грн, суд зазначає наступне.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.11.2020 у справі № 160/11460/20 частково задоволено позовну заяву за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та зобов`язано останнього:
- здійснити з 01 квітня 2019 року по 12 жовтня 2020 року перерахунок та виплату пенсії без обмеження її максимального розміру ОСОБА_1 відповідно до наданої довідки Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області № 55/11/202-277 від 07.09.2020 року у розмірі 80% сум грошового забезпечення з урахуванням окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення;
- здійснити з 12 жовтня 2020 року перерахунок та виплату пенсії без обмеження її максимального розміру ОСОБА_1 відповідно до наданої довідки Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області № 55/11/202-277 від 07.09.2020 року у розмірі 90% грошового забезпечення з урахуванням окладу та посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошовою забезпечення.
Згідно ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
В силу дії норми ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Ухвалою суду від 31.05.2021 у вказаній справі було призначено заяву позивача про встановлення судового контролю до розгляду. 03.10.2022 суд дійшов висновку, що відповідач виконав рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.11.2020 у справі № 160/11460/20 у межах наявних повноважень, обґрунтовуючи тим, що невиконання судового рішення в частині виплати коштів, спричинене відсутністю фінансового забезпечення, не може розглядатися як невиконання без поважних причин. Відповідно, суд ухвалив прийняти звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про виконання цього рішення.
Разом з тим, суд вважає необхідним зазначити, що в матеріалах справи відсутні розрахунки обчислення величин “ 235 238,55 грн” і “ 234 352,83 грн”, наявних в позовних вимогах, їх обґрунтування та відповідні підтверджуючі докази.
Питання незгоди позивача з виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.11.2020 у справі № 160/11460/20 врегульовано статтею 383 КАС України.
Так, частиною першою передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду (ч. 4 ст. 383 КАС України).
З огляду на викладене, позовна вимога щодо самовільної зміни пенсійним органом “величини доплати пенсії позивачу згідно з рішенням суду у справі №160/11460/20 з величини 235 238,55 грн на 234 352,83 грн” має розглядатися в порядку, передбаченому статтею 383 КАС України, як питання виконання судового рішення у справі № 160/11460/20, та не може бути предметом розгляду окремих позовних вимог у справі № 160/13846/25.
Щодо позовних вимог про направлення окремої ухвали суду до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області: у зв`язку з протиправним тлумаченням Закону України від 13.01.2011 №2939- VI “Про доступ до публічної інформації”; у зв`язку відмовою виконувати вимоги Закону України від 19.10.2000 №2050-ІІІ “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати”, Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 “Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати” та вимогами окремого судового рішення щодо виконання Закону (через відмову у виконанні запитів позивача №244/11 від 07.04.2025 та № 257/11 від 16.04.2025); зобов`язати Головне управління ПФУ усунути виявлені порушення та вжити заходів для недопущення їх у майбутньому, суд зазначає наступне. 
Порядок та спосіб постановлення окремих ухвал суду передбачено статтею 249 Кодексу адміністративного судочинства України.
Так, за приписами частини першої – третьої вказаної статті, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними. Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно.
Отже, положеннями КАС України передбачений вичерпний перелік підстав для постановлення окремої ухвали та є правом суду при наявності очевидно протиправних дій відповідних осіб.
Разом з тим, клопотання про винесення окремої ухвали викладене у прохальній частині позовної заяви, в якій не наведено конкретних обставин, які можуть свідчити про те, що дії відповідача носять очевидний протиправний характер та спрямовані навмисно на грубе порушення прав позивача. Більше того, позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували обґрунтування його доводів, а тому підстави для постановлення окремої ухвали в порядку частини 1 статті 249 КАС України відсутні.
Таким чином, суд першої інстанції правильно відмовив ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Стосовно доводів позивача про те, що суд першої інстанції підмінив предмет розгляду справи колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки як видно зі змісту позовних вимог позивач просив визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування компенсації втрати частини доходів, зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити нарахування втрати частини доходів. Саме ці вимоги були розглянуті судом першої інстанції. 
Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що в апеляційній скарзі позивач наголошує, що він оскаржує дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо ненадання йому відповідача на запит про надання публічної інформації.
Натомість, колегія суддів зазначає, що зміст позовних вимог не містить вимог про визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо ненадання позивачеві відповідні в порядку ЗУ «Про надання доступу до публічної інформації» та покладення на відповідача обов`язку надати відповідну відповідь, відтак суд не надає оцінку цим доводам позивача.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для зміни чи скасування – відсутні.
Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321 КАС України, суд,
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.08.2025 в адміністративній справі № 160/13846/25 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя О.О. Круговий 

суддя А.В. Шлай 

суддя Н.І. Малиш