КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА[1]
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника Рог Анастасії Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 10 вересня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 10 вересня 2025 року  ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1  29 червня 2025 року о 07 год. 25 хв. керував автомобілем BMW X5 д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по Бориспільському шосе, КП 503, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. 
Не погоджуючись із постановою Дарницького районного суду міста Києва від 10 вересня 2025 року, захисник Рог А.С. в інтересах  ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Дарницького районного суду міста Києва від 10 вересня 2025 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
На переконання апелянта судом першої інстанції повністю не з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не дано належну оцінку відеозапису та іншим доказам. Працівниками поліції порушено порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки не доведено факту наявності у  ОСОБА_1  вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення ознак алкогольного сп`яніння, крім того, на момент події ОСОБА_1 був діючим військовослужбовцем Збройних Сил України, а тому у випадку вчинення адміністративного правопорушення питання про притягнення військовослужбовця має вирішуватися з урахуванням його особливого статусу. 
Також захисник Рог А.С. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду як такий, що пропущений з поважних причин, мотивуючи тим, що вона отримала повний текст постанови лише 26.09.2025 року, про що наявна відмітка в отриманні рішення та розписка, що є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки подання апеляційної скарги потребує вивчення та ознайомлення з повним текстом постанови Дарницького районного суду міста Києва. 
У судове засідання суду апеляційної інстанції захисник Рог А.С. та ОСОБА_1, належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, не з`явилися. 
Розглянувши клопотання захисника Рог А.С., з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне клопотання задовольнити та поновити їй строк на апеляційне оскарження як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки у адміністративних матеріалах наявна розписка про отримання 26.09.2025 року захисником Рог А.С. копії постанови. 
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши докази, зібрані в адміністративних матеріалах, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга з наведених у ній підстав задоволенню не підлягає.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. 
Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 за № 375905 від 29.06.2025 року  ОСОБА_1 29 червня 2025 року о 07 год. 25 хв. керував автомобілем BMW X5 д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по Бориспільському шосе, КП 503, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.  Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і порушень при його складанні, що стали би підставою для скасування постанови суду, не встановлено. 
Обставини, викладені у протоколі, узгоджуються із обставинами, зафіксованими на відеозаписі з бодікамери, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку: як на місці за допомогою приладу «Драгер», так і в закладі охорони здоров`я, при цьому процесуальні права і наслідки відмови працівниками поліції роз`ясненні. Відмова ОСОБА_1 прийнята поліцейським та зафіксована на бодікамеру. 
Також, факт керування транспортним засобом на місці події ОСОБА_1 одразу не заперечував, а тому доводи апеляційної скарги у цій частині є неспроможними. 
Доводи апеляційної скарги у тій частині, що ознаки алкогольного сп`яніння поліцейськими не встановлено, суд оцінює критично як надумані, оскільки працівники поліції відповідно до Інструкції і положень ст. 266 КУпАП, вбачаючи ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у передбачений Законом порядок як на місці за допомогою технічного приладу «Драгер», так і в закладі охороно здоров`я.
Враховуючи те, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема за відмову особи, яка керує «транспортним засобом», від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 у даному випадку підлягає притягненню до відповідальності за статтею 130 КУпАП.
Твердження апелянта про те, що працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки на момент зупинки  ОСОБА_1 був військовослужбовцем Збройних Сил України також, - є неспроможними.
Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також безпеки на річковому транспорті та маломірних суднах.
Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, спеціальний - водій транспортного засобу або інша особа, яка керувала транспортним засобом.
Стаття 15 КУпАП передбачає особливості адміністративної відповідальності військовослужбовців та інших осіб, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів, за вчинення адміністративних правопорушень, зокрема відповідно до частини першої статті 15 КУпАП, військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Разом з тим, в статті 266-1 КУпАП не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом, а тому військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Відтак, ст. 130 КупАП є спеціальною нормою для військовослужбовців, тому у даному випадку протокол про адміністративне правопорушення мали право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції.
Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1  на момент зупинки виконував службові обов`язки військової служби чи проходження зборів, а був зупинений на цивільному автомобілі, в цивільному одязі та будь-яких документів поліцейським на підтвердження вказаної обставиниОСОБА_1  надано не було.
В рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підлягає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Інших переконливих доводів, які безумовно спростовували бивисновки суду і були підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
Отже, суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП, повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі обставини справи в їх сукупності, дав оцінку кожному доказу із наведенням відповідних мотивів та дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законом порядку, належним чином вмотивувавши своє рішення. 
Обґрунтованих доводів, які стали би безумовними підставами для закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Також апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення у межах апеляційної скарги не встановлено таких порушень, що унеможливили би прийняття законного та обґрунтованого рішення. 
Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника Рог Анастасії Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дарницького районного суду міста Києва від 10 вересня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя
Київського апеляційного суду  О. М. Сітайло

Справа № 33/824/361/2026 Головуючий суддя у 1-й інстанції: Рудюк О.Ю.
Суддя в апеляційній інстанції: Сітайло О.М.