Справа № 308/14129/25

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2026 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді – ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 , прокурора – ОСОБА_3 , обвинуваченого – ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025071030001770 від 19.09.2025 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українець, без постійного місця проживання, тимчасово не працює, не одружений, який має середню освіту, раніше не судимий, згідно ст. 89 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Так, 18.09.2025 приблизно о 19:00 годині (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував в приватній школі "LT School", що розташована за адресою: м. Ужгород, вул. І.Франка, 1Д, де побачив в учительській кімнаті на полиці жіночу сумку бежевого кольору, всередині якої знаходилися грошові кошти в сумі 22 000 гривень, яка належить потерпілій ОСОБА_5 . В цей час, в ОСОБА_4 виник протиправний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме, грошових коштів. Реалізуючи свій протиправний умисел та корисливий мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, ОСОБА_4 підійшов до полиці, яка знаходилася в учительській кімнаті в приватній школі "LT School", що розташована за адресою: м. Ужгород, вул. І.Франка, 1Д, скориставшись моментом, коли за ним ніхто не спостерігав, шляхом вільного доступу, взяв з жіночої сумки бежевого кольору, яка знаходилася на полиці, грошові кошти в сумі 22 000 гривень. Після чого разом з викраденим майном, маючи можливість розпоряджатися на власний розсуд, ОСОБА_4 вийшов з приміщення приватної школи та пішов в невідомому напрямку, в подальшому використовував викрадені грошові кошти у власних цілях. Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 22 000 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому. Пояснив, що десь восени 2025 року, захотівши у вбиральню, зайшов і виявив на столі телефони, комп`ютерну техніку. Чогось його потягнуло до сумочки, взяв усі кошти, складені по 1 тис. грн., не рахував скільки. Після цього вийшов і пішов до вбиральні. Визнав викрадення коштів, з якими пішов у вбиральню, купував різне у магазинах, потім був у поліції. Окуляри купував на пл. Корятовича у аптеці ніби, ціна - 4 тис. грн. На наступний день його знайшли працівники поліції на Зеленхозі. За той час їв зі співмешканкою з накупленого. Про куплений одяг не пам`ятає. Щиро розкаюється та усвідомлює вчинене. Цивільний позов спочатку не визнав, однак при дослідженні доказів, наданих прокурором, з урахуванням повернутих потерпілій коштів, продуктів, цивільний позов визнав у повному обсязі, бажає відшкодувати шкоду.
Потерпіла у судовому засіданні просила задовольнити поданий цивільний позов.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає: АДРЕСА_1 , працює в "LT School", обвинуваченого не знає, повідомила наступне. Близько після 20.00 вечора того дня зайшла, щоб забрати сумку з учительської, у сумці не виявила грошей. Вирішила спочатку перевірити, однак, не знайшовши, зателефонувала до поліції. Згідно з поданою заявою отримала на зберігання продукти і речі на суму 6500 грн., викрадено було 22 тис. грн.
Розглянувши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, доведена повністю.
Оскільки прокурор та обвинувачений не заперечили щодо фактичних обставин провадження, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 394 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідження доказів щодо цивільного позову, а також дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого.
Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за обставин, встановлених судом.
Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.
Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У пункті 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Пунктами 2, 3 ст. 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 цього Кодексу.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, індивідуалізації та законності, покарання повинно відповідати характеру вчинених дій, ступеню тяжкості скоєного та даним про особу винного.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття. 
Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.
Разом з тим, з врахуванням наведених пом`якшуючих обставин, даних про особу обвинуваченого, який згідно з довідкою КНП "Обласний заклад надання психіатричної допомоги м. Берегова" Закарпатської обласної ради від 20.09.2025 №2089 по медичну допомогу не звертався, який раніше не судимий в порядку ст. 89 КПК України, часткового відшкодування шкоди, суд вважає, що достатньою мірою для виправлення та упередження вчинення ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень є міра покарання, передбачена санкцією ч. 4 ст. 185 КК України– у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. Разом, з тим, суд вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України і звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення. 
Потерпілою заявлено цивільний позов про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, в якому вона просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 15500 гривень.
В судовому засіданні в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди визнав в повному обсязі.
Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому (ч.1 ст.129 КПК України).
Як вбачається з положень ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Враховуючи дотримання позивачем вимог ст. 128 КПК України та того, що визнання цивільного позову обвинуваченим не суперечить вимогам закону (ст. ст. 16, ч.1 ст. 1166, ч. 2 ст. 1192 ЦК України), враховуючи ч. 4 ст.206 ЦПК України, суд приходить до висновку, що цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі.
Процесуальні витрати покласти на обвинуваченого.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
Керуючись ст. ст.349, 369-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання: за ч. 4 ст. 185 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 15500 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот) грн. у відшкодування матеріальної шкоди.
Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи від 24.09.2025 за №СЕ-19/107-25/11820-Д), яку проведено Закарпатським НДЕКЦ МВС України, витрати на проведення якої становлять 3119,90 (три тисячі сто дев`ятнадцять грн. 90 коп.) грн.
Речові докази:
відеозапис з камери внутрішнього відеоспостереження, на якому зображено як невідома особа 18.09.2025 року близько 19:00 год знаходиться в приміщенні магазину «LT School", що за адресою: м. Ужгород, вул. І.Франка, ІД, який записано на DVD-R, диск та упаковано у паперовий конверт білого кольору, а також відеозапис з камери внутрішнього відеоспостереження, на якому зображено як невідома особа 18.09.2025 року розрахувалася за товар та мала при собі велику суму грошей в приміщенні магазину «Кефір», що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Івана Франка, 58Б, який записано на DVD-R диск та упаковано у паперовий конверт білого кольору - залишити в матеріалах справи;
- кава «Fort» 450 г. у кількості 1 шт.; кава «Чорна карта» 230 г. арабіка у кількості 1 шт.; крупа кукурудзяна 1 кг. у кількості 1 шт.; молоко 900 г. у кількості 1 уп.; чай «FOYD» у кількості 1 уп.; чай «Fovare» у кількості 1 уп.; пластівці вівсяні 400 г. у кількості 1 уп.; макаронні вироби у кількості 1 уп.; макарони швидкого приготування «REFVA», у кількості 1 уп.; ковбаса «Світ м`яса» у кількості 1 од.; булка у кількості 2 шт.; яйця курячі у кількості 10 шт.; смалець з м`ясом 300 г. у кількості 1 шт.; сухий корм для собаки у кількості 1 уп.; таблетки «Глутаргін» у кількості 1 уп.; таблетки «Верошпірон» у кількості 1 уп.; сигарети «Rothmans» у кількості 2 пачки.; коньяк «KOBLEVO» 500 мл. у кількості 1 одн.; дві пляшки з під алкогольних напоїв, які упаковано до спец, пакету НПУ WAR 1531750, сорочка синього кольору з білими крапками та чоловіче взуття чорного кольору, які вилучено та упаковано до спец, пакету НПУ QHY 0231096, які упаковано до паперового конверту НПУ - повернути власнику;
- окуляри «Polaroid» оригінальні, які вилучено та упаковано до спец, пакету НПУ CRI 1125789, грошові кошти в сумі 875 гривень, вино ігристе «Ргішо Secco» у кількості 1 одн.; чай «Bergamot» у кількості 1 шт.; кава «Fort» 450 г. у кількості 4 шт.; кава «Fort» 225 г. у кількості 2 шт.; кава «Чорна карта» 225 г. експресо у кількості 1 шт. - вважати повернутими за належністю.
Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1