ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/14734/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Шепелюка В.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправними дій щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (Постанова№168) у розмірі до 100 000,00 грн щомісячно за період лікування з 03 квітня 2025 року по 10 червня 2025 року та перебуванням у відпустці за станом здоров`я на підставі висновку ВЛК від 03 квітня 2025 року №2025-0402-1212-2548-0 пропорційно, після тяжкого поранення, що пов`язане із захистом Батьківщини; зобов`язаня здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди, відповідно до Постанови №168 у розмірі до 100 000,00 грн щомісячно за період з 03 квітня 2025 року по 10 червня 2025 року та перебуванням у відпустці за станом здоров`я на підставі висновку ВЛК від 03 квітня 2025 року №2025-0402-1212 2548-0 пропорційно, після тяжкого поранення, що пов`язане із захистом Батьківщини; визнання протиправними дій щодо нарахування та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік; зобов`язання здійснити нарахування та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 був призваний до лав Збройних сил України по мобілізації відповідно до Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24 лютого 2022 року №65/2022 та зарахований у списки Військової частини НОМЕР_2 , яка знаходиться на фінансовому і матеріальному забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_1 . За наслідками отримання важкого поранення позивача звільнено у відставку. Вказує, що має право на отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, однак, відповідач протиправно не здійснив її нарахування та виплату.
З наведених підстав просив позов задовольнити.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідач у відзиві на позовну заяву (а.с.34-35) позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні, покликаючись на відсутність правових підстав. В обґрунтування цієї позиції вказав, що відповідно до пункту 7 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (далі - Порядок №260), матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань надається військовослужбовцю один раз на рік у межах затверджених бюджетних асигнувань за наявності визначених підстав, що підтверджують виникнення складних соціально-побутових обставин. З аналізу наведеної норми вбачається, що така допомога: не є обов`язковою або автоматичною щорічною виплатою; має разовий, адресний характер; пов`язується з наявністю конкретних підстав, що виникають у відповідному бюджетному році. Поранення позивача, на яке він посилається як на підставу для отримання матеріальної допомоги, мало місце у 2024 році. Більше того, за 2024 рік таку виплату позивач отримав. Водночас доказів виникнення у 2025 році нових або окремих соціально-побутових обставин, які відповідали б вимогам Порядку №260 та створювали обов`язок відповідача щодо виплати матеріальної допомоги, позивачем не надано.
Інші заяви по суті справи чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні від сторін не надходили.
Ухвалою суду від 10 березня 2026 року закрито провадження в даній адміністративній справі в частині позовних вимог про визнання протиправними дій щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, відповідно до Постанови №168 у розмірі до 100 000,00 грн щомісячно за період лікування з 03 квітня 2025 року по 10 червня 2025 року та перебуванням у відпустці за станом здоров`я на підставі висновку ВЛК від 03 квітня 2025 року №2025-0402-1212-2548-0 пропорційно, після тяжкого поранення, що пов`язане із захистом Батьківщини.
Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 є особою з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 (а.с.9).
Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25 серпня 2025 року №244 солдата ОСОБА_1 , звільненого наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 19 серпня 2025 року №9-РС, виключено зі списків частини та всіх видів забезпечення з 25 серпня 2025 року (а.с.7).
Довідкою від 24 липня 2025 року №1630/3225 підтверджується, що в період з 09 червня 2024 року по 30 листопада 2024 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи у Малинівській територіальній громаді Пологівського району Запорізької області (а.с.8).
Внаслідок проходження служби отримав поранення пов`язане із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою від 13 грудня 2024 року №1630/3794, випискою із медичної картки хворого №14988, випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №2754, довідкою військово-лікарської комісії від 03 квітня 2025 року №2025-0402-1212-2548-0 (11-14).
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо виплати грошового забезпечення у неналежному розмірі, позивач звернувся до суду із цим позовом.
При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами. 
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).
Згідно із частиною першою статті 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.
Частиною четвертою статті 2 Закону України №2232-ХІІ передбачено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Приписами статті 40 Закону №2232-ХІІ встановлено, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України" Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.
Відповідно до пункту першого статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Пунктом другим статті 9 Закону №2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення входять: -посадовий оклад, -оклад за військовим званням; -щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); -одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07 червня 2018 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (Порядок №260).
Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
Відповідно до пунктів 1-2 Розділу XXIV Порядку №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Військовослужбовцям, прийнятим (призваним) на військову службу із запасу, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань виплачується в календарному році, у якому вони призначені та вступили до виконання обов`язків за посадами.
Згідно з пунктом 7 Розділу XXIV Порядку №260 розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України. До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Пунктом 9 Розділу XXIV Порядку №260 виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.
Крім того, Порядком №260 встановлено лише граничний розмір виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, який повинен перевищувати місячного грошового забезпечення; право керівників державних органів надавати військовослужбовцям матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань обмежене розміром асигнувань, що виділяються на утримання таких державних органів.
Перелік обставин, коли військовослужбовцю надається матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань у 2025 році, регламентується окремим дорученням Міністра оборони України №156/уд від 09 січня 2025 року.
Так, пунктом 6 окремого дорученням Міністра оборони України №156/уд від 09 січня 2025 року визначено, що матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань виплачувати військовослужбовцям один раз у 2025 році в розмірі місячного грошового забезпечення можна виключно за наявності таких підстав:
6.1. у разі наявності у військовослужбовця інвалідності, отриманої внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;
6.2. сім`ям військовослужбовців, які захоплені в полон (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) чи заручниками, а також інтерновані в нейтральних державах або визнані безвісно відсутніми;
6.3 внаслідок події, яка настала у 2025 році або у грудні 2024 року, та за умови, що право на отримання зазначеної допомоги не було реалізовано у рік настання події, а саме:
6.3.1. смерть військовослужбовця, його дружини (чоловіка), дітей та батьків військовослужбовця;
6.3.2. народження дитини у військовослужбовця, в тому числі її усиновлення;
6.3.3. порушення стану здоров`я військовослужбовця, його дружини (чоловіка), дітей та батьків військовослужбовця, що підтверджено відповідними медичними документами (виписний епікриз, виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого (форма №027/о), довідка про захворювання, постанова військово-лікарської комісії, висновок лікарсько-консультативної комісії), а саме:
6.3.3.1 захворювання на туберкульоз, ВІЛ/СНІД, вірусний гепатит В, С;
6.3.3.2 перебування військовослужбовця понад 30 днів поспіль на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування у зв`язку пораненням (контузією, травою, каліцтвом) або захворюванням, які пов`язані із захистом Батьківщини та потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки, ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, проти рецидивного лікування;
6.3.3.3 перебування військовослужбовця його дружини (чоловіка), дітей та батьків військовослужбовця на лікуванні онкологічного захворювання, що потребує хірургічного лікування, променевої та (або) хіміотерапії, незалежно від року встановлення онкологічного захворювання;
6.3.3.4 поранення (контузії, травми, каліцтва) військовослужбовця, пов`язаного із захистом Батьківщини, отриманого при виконанні завдань під час виконання завдань під час воєнного стану;
6.3.3.5 поранення (тяжкі травми, каліцтва) дружини (чоловіка) дітей та батьків військовослужбовця, пов`язаного з військовою агресією російської федерації проти України.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач отримав інвалідність внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, що підтверджується: довідкою від 24 липня 2025 року №1630/3225, довідкою від 13 грудня 2024 року №1630/3794, випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №2754, випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №2754, довідкою військово-лікарської комісії від 03 квітня 2025 року №2025-1212-2548-0 та посвідченням серії НОМЕР_3 (а.с.8-14).
Таким чином, суд встановив наявність у позивача правової підстави для отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2025 році.
З урахуванням наведеного, позовні вимоги необхідно задовольнити у спосіб визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік.
Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.
Керуючись статтями 242-246, 295 КАС України, 

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_5 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_5 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. Л. Шепелюк