ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 р.	Справа № 577/5335/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Макаренко Я.М. , Жигилія С.П. ,
за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10.10.2025, головуючий суддя І інстанції: Кравченко В.О., м. Конотоп, повний текст складено 10.10.25 року по справі № 577/5335/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Національної поліції в Сумській області , інспектора Конотопського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області Шешені Максима Миколайовича   
про скасування постанови про притягнення до адмінвідповідальності та закриття провадження в справі,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Конотопського міськрайонного суду Сумської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області (далі - ГУНП в Сумській області, перший відповідач), інспектора Конотопського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області Шешені Максима Миколайовича (далі – Шешеня М. М., інспектор, поліцейський, другий відповідач), в якому просив суд:
- скасувати повністю постанову серії ЕНА № 5599475 від 29.08.2025 у справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором Конотопського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області Шешенею М. М.;
- закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення та скасувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначив про протиправність та незаконність оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5599475 від 29.08.2025, як такої, що винесена за відсутності належних доказів вини позивача у інкримінованому правопорушенні та з недотриманням процедури притягнення до адміністративної відповідальності.
Пояснив, що під час заїзду на перехрестя позивач завчасно включив покажчик повороту праворуч, після чого зупинився на лінії STOP перед світлофором з червоним сигналом та після дозвільного (зеленого) сигналу світлофору рушив з крайньої правої полоси, здійснивши поворот праворуч та не створюючи жодної небезпеки для учасників дорожнього руху.
Стверджував, що розгляд справи про адміністративне правопорушення не відбувався у присутності позивача, оскільки інспектор постійно відходив до патрульного автомобіля та через деякий час повернувся до транспортного засобу позивача і вручив йому копію оскаржуваної постанови, що призвело до порушення процесуальних прав ОСОБА_1 , як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Після дослідження у судовому засіданні у суді першої інстанції 09.10.2025 представлених доказів, позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про зміну позовних вимог, у якій, визнавши доведеним інкриміноване правопорушення і погодившись з правомірністю винесеної постанови серії ЕНА № 5599475 від 29.08.2025, просив пом`якшити покарання за вчинене правопорушення на передачу на розгляд трудового колективу, посилаючись на скрутне матеріальне становище.
Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10.10.2025 по справі № 577/5335/25 позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10.10.2025 по справі № 577/5335/25.
Скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення .
Під час прийняття рішення врахувати скрутний матеріальний стан позивача, сімейні обставини (загибель сина на війні, у якого залишилась дружина – інвалід 2 групи та дві неповнолітні доньки, з яких одна інвалід дитинства, смерть дружини, вік позивача та стан його здоров`я, який потребує лікування).
Також просив врахувати щире каяття позивача та його тривалий водійський стаж (55 років) протягом якого не було допущено жодного порушення Правил дорожнього руху України.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив про неврахування, як судом першої інстанції, так і працівниками поліції приписів статті 280 КУпАП, відповідно до яких, орган (посадова особа) при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Переконував, що ані судом першої інстанції, ані поліцейським не було враховано такі пом`якшуючи обставини як не створення позивачем небезпеки учасникам дорожнього руху та відсутність порушень Правил дорожнього руху України за весь тривалий водійський стаж позивача (55 років).
У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві, відповідач просив у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі, а рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10.10.2025 по справі № 577/5335/25 – без змін .
В обґрунтування відзиву зазначив, що як обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, так і факт дотримання поліцейським процедури розгляду справи підтверджуються наявними у матеріалах справи відеозаписами з боді – камери ОСОБА_2 , після дослідження яких у суді першої інстанції позивач визнав свою вину, що свідчить про правомірність постанови серії ЕНА № 5599475 від 29.08.2025 та відсутність підстав для її скасування.
Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином шляхом розміщення на веб-порталі "Судова влада" повідомлення про виклик у судове засідання та надсилання повісток в системі "Електронний суд".
До суду апеляційної інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд справи за його відсутності у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні у КНП «Бахмацька міська лікарня».
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 29.08.2025 поліцейським Контопського РВП ГУНП в Сумській області Шешенею М. М. винесено постанову серії ЕНА № 5599475 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 510 грн.
Із фабули правопорушення вбачається, що 29.08.2025 о 12 год 30 хв водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Деу Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті праворуч з проспекту Миру на вулицю Свободи, чим порушив пункт 9.2.б ПДР України – порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом (а.с. 5).
Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з доведеності відповідачем правомірності спірної постанови про накладення адміністративного стягнення в межах санкції частини 2 статті 122 КУпАП та визнання позивачем вини у скоєнні адміністративного правопорушення.
При цьому, судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні вимоги позивача про пом`якшення покарання, оскільки суд наділений правом лише змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, проте, частина 2 статті 122 КУпАП передбачає безальтернативне стягнення лише у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн, яке і було застосовано до ОСОБА_1 .
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Визначення правових та соціальних основ дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища здійснює Закон України “Про дорожній рух” від 30 червня 1993 року № 3353-XII (далі по тексту – Закон № 3353-XII).
Відповідно до частини 5 статті 14 Закону № 3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Положеннями статті 16 Закону № 3353-XII визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України відповідно до Закону № 3353-XII встановлено Правилами дорожнього руху України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі по тексту – ПДР України).
За пунктом 1.3. ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).
За визначенням, наведеним у пункті 1.10. ПДР України терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення, зокрема:
- маневрування (маневр) — початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом;
- перехрестя — місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг.
Відповідно до пункту 9.2. «б» ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
Колегією суддів встановлено, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП слугувало здійснення ОСОБА_1 повороту праворуч з проспекту Миру на вулицю Свободи у м. Конотоп без подання сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушено пункт 9.2. «б» ПДР України.
Положеннями частини 2 статті 122 КУпАП України встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (частина 1 статті 247 КУпАП).
Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями статті 31 Закону України “Про Національну поліцію” від 02.07.2015 № 580-VIII (далі – Закон № 580-VIII) надано право поліції застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Частиною 1 статті 40 Закону України № 580-VIII визначено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:
1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;
2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;
3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;
4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;
5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.
Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
На виконання вимог частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
За визначенням, наведеним у статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
За змістом норм частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, а саме, здійснення повороту без ввімкненого світлового покажчика повороту, представником першого відповідача разом із відзивом було надано відеозаписи з нагрудної боді-камери поліцейського.
Колегія суддів зауважує, що дослідивши вищевказані відеозаписи вочевидь можливо ідентифікувати марку, модель та державний номерний знак транспортного засобу, яким керував позивач в момент зупинки у м. Конотоп по вулиці Свободи, 3.
Як убачається зі змісту відеозапису з боді-камери «00KON14_00000020250829123023_0007.mp4», водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Деу Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 та здійснюючи рух через перехрестя при повороті праворуч з проспекту Миру на вул. Свободи в м. Конотоп не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідно до напрямку. Також відеозаписом підтверджено, що на згаданому перехресті встановлені знаки «головна дорога» та «напрямок головної дороги на перехресті», який показує праворуч.
З відеозапису з боді-камери «00KON14_00000020250829123023_0007.mp4» можно достеменно пересвідчитися, що після повідомлення суті скоєного правопорушення та перевірки документів позивача, ОСОБА_1 ознайомлено з його правами, у тому числі правом на захист, проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення та складено спірну постанову. Роз`яснення позивачу його прав, передбачених статтею 268 КУпАП підтверджується також підписом ОСОБА_1 у відповідній графі постанови.
За таких обставин, твердження позивача про те, що другим відповідачем порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що в оскаржуваній постанові зазначено інформацію про технічний засіб, яким було зафіксовано порушення, а саме: міститься посилання на відеофіксацію на службову боді-камеру № 14, що доводить дотримання другим відповідачем приписів частини 3 статті 283 КУпАП.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що подія та склад адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписом із закріпленої на форменому одязі службової боді-камери № 14 з місця події, який є належним доказом вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП. А відтак, відповідач, як суб`єкт владних повноважень виконав свій обов`язок щодо доказування правомірності винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП.
Отже, відповідачем правомірно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 3 статті 122 КУпАП, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог про скасування постанови серії ЕНА № 5599475 від 29.08.2025 та закриття провадження по справі.
Слід зазначити, що з наведеним також погодився і ОСОБА_1 , який після дослідження доказів у суді першої інстанції визнав вину у вчиненому правопорушенні та просив пом`якшити стягнення.
З цього приводу слід зазначити, що частиною 3 статті 286 КАС передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З наведеного вбачається, що за наявності складу адміністративного правопорушення у спірних правовідносинах та відсутності процесуальних порушень з боку другого відповідача при винесенні спірної постанови, суд не має можливості скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення або скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).
Слід зауважити, що частиною 2 статті 122 КУпАП встановлено безальтернативне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (510 грн), яке і було застосовано до ОСОБА_1 , що унеможливлює пом`якшення судом накладеного стягнення, оскільки суд може змінити захід стягнення лише в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, однак більш м`якого стягнення вказаною нормою не передбачено.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується статтею 322 КАС України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення “Серявін та інші проти України”) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі “Серявін та інші проти України”, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10.10.2025 по справі № 577/5335/25 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню в силу ч. 3 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова	
Судді	   	Я.М. Макаренко   С.П. Жигилій