Справа № 347/716/25
Провадження № 1-кп/347/131/26
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2026 р. м.Косів
Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря с/з ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
представника потерпілої ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції)
потерпілого ОСОБА_10 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косів кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстраційним № 12025091190000063 від 18 лютого 2025 року щодо:
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, не працевлаштований, депутатом не являється, раніше не судимий,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
в с т а н о в и в :
Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 спричинив умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, пов`язане з домашнім насильством.
Кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.
Так, 16.09.1995 виконавчим комітетом Красноїльської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області зареєстровано шлюб ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , які протягом тривалого часу проживали за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому ОСОБА_7 було достовірно відомо, що його дружина ОСОБА_12 є особою з інвалідністю.
Близько 10:00 год. 17.02.2025 за місцем проживання між ОСОБА_7 та його дружиною ОСОБА_12 через перебування останньої у стані алкогольного сп`яніння виник словесний конфлікт. У ході цього конфлікту ОСОБА_7 , перебуваючи на подвір`ї домогосподарства, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно- небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_12 та бажаючи настання таких наслідків, наніс дерев`яною палицею декілька ударів останній в різні ділянки тіла, спричинивши ОСОБА_12 тілесні ушкодження.
У подальшому, ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої діянь, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, перебуваючи у приміщенні кімнати житлового будинку за місцем проживання, наніс їй ще декілька ударів в різні ділянки тіла, спричинивши ОСОБА_12 тілесні ушкодження.
Внаслідок умисного спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , які заподіяні від щонайменше 30-разової дії, орієнтовно через проміжок часу від 1 до 4 годин з моменту спричинення тілесних ушкоджень наступила смерть ОСОБА_12 .
Згідно висновку експерта від 15.03.2025 при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 виявлено тілесні ушкодження: синці, садна та крововиливи в м`які тканини волосистої частини голови та обличчя; закрита травма грудної клітки з синцями на шкірі, просякаючими крововиливами в м`які тканини, з переломами 5-6 ребер справа, 2,6,7,8,9,10,11 ребер зліва; травми обох верхніх кінцівок із забійною раною правого передпліччя, численними синцями та саднами на шкірі і відповідні їм, значних розмірів, масивними просякаючими крововиливами у підшкірно-жировій клітковині і м`язах та уламковими переломами обох ліктьових кісток, 3-5 п`ясних кісток лівої китиці, вивихом головки лівої променевої кістки з гемартрозом лівого ліктьового суглобу; травми обох нижніх кінцівок зі, значних розмірів, синцями на шкірі і на їх фоні, на різних поверхнях ніг та в сідничних ділянках, відповідні їм, масивні крововиливи у підшкірно-жировій клітковині і м`язах та ділянками розміжченнями м`яких тканин, забійною раною правої гомілки.
Спричинені ОСОБА_12 ушкодження у сукупності формують комплекс поєднаної травми голови, тулубу та кінцівок, які згідно п. 2.1.3.0 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя (небезпека для життя ушкоджень, які спричинили загрозливі для життя явища - шок тяжкого ступеня) і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Смерть ОСОБА_12 настала від поєднаної травми голови, тулубу та кінцівок, з множинними травмами м`яких тканин тіла, переломами кісток скелету, розвитком тканинної крововтрати та шоку (травматичного та постгеморагічного).
Відповідно до п.3 ч.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
З огляду на вищенаведене, обставини вчинення кримінального правопорушення свідчать про наявність у діянні ОСОБА_7 ознак, перелічених в ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме, вчинення фізичного насильства між теперішнім подружжям.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину визнав повністю, та підтвердив обставини зазначені в обвинувальному акті. Обвинувачений пояснив суду, що дійсно в той день у нього виник конфлікт з дружиною ОСОБА_13 , в ході якого він завдав їх тілесних ушкоджень. Вважає, що конфлікт виник через збіг важких життєвих обставин, та зловживання дружиною алкоголем. В ході конфлікту ОСОБА_7 завдавав удари хаотично, також із застосуванням дерев`яної палиці. Коли палиця зламалась, він продовжив завдавати удари руками. Всі удари наносив на подвір?ї будинковолодіння. Пізніше, обвинувачений завів дружину в будинок, де можливо завдав ще декілька ударів, кількість не пам`ятає. Дружина попросила дати їй води. Обвинувачений приніс їй води, після чого поклав на ліжко, та вийшов з будинку, в літню кухню до своєї матері. Після цього він подзвонив своєму синову, ОСОБА_14 , щоб той прийшов і допоміг по господарству. Коли прийшов син, то запитав де матір, обвинувачений відповів що вона в будинку. Після цього він разом із сином зайшов в будинок, однак дружина вже лежала на підлозі. Вони одразу почали надавати допомогу, та викликали швидку, однак швидка лише констатувала смерть. 
Обвинувачений щиро розкаявся, свою вину визнав повністю, розуміє, що скоїв кримінальне правопорушення, за яке повинен понести відповідальність згідно з законом. Просив його суворо не карати, та врахувати, що в їх сім`ї один із синів є інвалідом, за яким слід здійснювати догляд, який раніше здійснював обвинувачений. Інший син перебуває на військовій службі, і на даний час вирішення всіх сімейних питань в тому числі догляд за сином інвалідом, та перестарілою матір`ю лягло на плечі іншого сина.
Потерпілий ОСОБА_10 суду надав показання, що обвинувачений є його батьком, а загибла ОСОБА_15 була його матір`ю. В той день 17.02.2025 року він перебував в іншому будинковолодінні, і там поганий телефонний зв`язок. Зранку в той день потерпілий працював по господарству, і десь після обіду побачив пропущений телефонний дзвінок від батька. Однак додзвонитись до батька не міг. Тому перетелефонував до сусіда від якого почув, що його шукала бабуся, і просила щоб він приїхав додому. В той же день потерпілий приїхав додому, і побачив в літній кухні бабусю, та батька. Коли він запитав батька що сталося, той відповів, що його мати перебуває в стані алкогольного сп`яніння, і потрібно щоб він допоміг. В цей час батько пішов в будинок, однак повернувся покликав на допомогу. Коли потерпілий зайшов в будинок, то побачив, що його мати лежала на підлозі, не реагувала, та не подавала ознак життя. Потерпілого охопила паніка, однак він намагався надавати допомогу, оскільки думав, що мати захлинулася рвотними масами. Коли потерпілий зрозумів, що мама не подавала ознак життя, він покликав на допомогу. Бачив у мами тілесні ушкодження, синці на руках. 
Потерпіла ОСОБА_16 , надала показання, що обвинувачений приходиться їй зятем. В той день в її господарстві були внуки, яким подзвонив сусід і повідомив, що зять вбив її дочку. Пізніше її забрала дочка ОСОБА_17 до себе. Пізніше до них прийшов внук ОСОБА_18 , та дуже шкодував що так сталося, що маму не повернеш. Свідок зазначила, що загибла дочка не приїжджала до них близько чотирьох років, оскільки обвинувачений бив її, забороняв їй спілкуватись із родичами, забирав у неї мобільний телефон. Також загибла скаржилася, що обвинувачений зловживав алкогольними напоями, та часто перебував в запоях.
Свідок ОСОБА_19 суду надала показання, що загибла ОСОБА_12 була її рідною сестрою. Вони були близнюками. В той день 17.02.2026 року їй подзвонив син ОСОБА_20 , і повідомив, що померла тітка ОСОБА_21 . Свідок одразу поїхала до будинку де проживала сестра. По дорозі вона зустріла швидку медичну допомогу, працівники якої їй повідомили, що викликали працівників поліції, оскільки сестра померла. Коли свідок зайшла до будинковолодіння то бачила інших родичів, сусідів, та обвинуваченого, який плакав. Коли свідок запитала, що сталося, їй повідомили, що потерпіла впала з сходів. Однак свідок не повірила, оскільки в загиблої були переламані руки, та синці. Загибла була дуже побитою. Свідок категорично заперечила, та зазначила, що загибла ніколи не зловживала алкогольними напоями, оскільки була інвалідом, та перенесла декілька операцій. Загибла ОСОБА_22 часто скаржилася, що чоловік її бив, забороняв їй спілкуватися з родичами, приїжджати в гості. Сестра дуже боялася свого чоловіка (обвинуваченого). Свідок ствердила, що обвинувачений зловживав алкогольними напоями, та часто перебував в запоях.
Свідок ОСОБА_23 в суді надала показання, що обвинувачений є її сином, а загибла ОСОБА_22 була її невісткою. 17.02.2026 року зранку її невістка була в стані алкогольного сп`яніння. Пам`ятає, що в той день у сина і невістки виник конфлікт, сварка. Конфлікт відбувався на подвір`ї. Оскільки свідок налякалася, що може бути бійка, і її син може бити невістку, то свідок пішла на допомогу до сусідів. Коли свідок повернулася додому не пам`ятає. Однак вдома вже був внук, а невістка лежала без свідомості. Пізніше вже приїхали працівники поліції, та прийшли сусіди. 
Свідок ОСОБА_24 суду надав показання, що працював на посаді старости села, і ввечері йому стало відомо від працівників поліції, про загибель односельчанки ОСОБА_13 . Працівники поліції запропонували написати характеристику на обвинуваченого та загиблу ОСОБА_22 . Про обставини події знає тільки те, що ОСОБА_22 загинула, оскільки її забив чоловік. Сім`я характеризувалася позитивно. Про те, що потерпіла ймовірно зловживала алкогольними напоями, свідок не чув. Навпаки, загибла ОСОБА_22 була дуже працьовитою, та характеризувалася позитивно.
Свідок ОСОБА_25 в суді надала показання, що є односельчанкою обвинуваченого. Оскільки свідок працює в сільській раді, то новина про загибель ОСОБА_26 повідомили працівники поліції. Родина характеризувалася добре, займалися сільським господарством. Скарг на їх сім`ю не поступало. Загибла ОСОБА_22 періодично приходила в сільську раду, оскільки вона здійснювала догляд за хворим сином, а тому впорядковувала відповідні документи.
Свідок ОСОБА_27  в суді дав показання, що про обставини вчинення кримінального правопорушення дізнався від своєї мами. В той день свідок перебував у господарстві своєї дружини, і десь після обіду до них прийшла ОСОБА_23 , мама обвинуваченого. ОСОБА_23 попросила свідка приїхати та привести ОСОБА_10 (сина обвинуваченого) оскільки не могла додзвонитись до свого внука. Свідок на прохання ОСОБА_23 привіз ОСОБА_28 . Свідком обставин вчинення кримінального правопорушення він не був, і в господарство ОСОБА_7 в той день не заходив. Сім`ю ОСОБА_7 охарактеризував добре, сім`я займалася домашнім господарством.
Свідок ОСОБА_29 , ствердив, що є сусідом та товаришує з ОСОБА_7 і в той день близько в обід йому подзвонив обвинувачений ОСОБА_20 , і сказав, що померла дружина ОСОБА_21 . Коли він прийшов до господарства ОСОБА_20 , то якраз вже там була швидка медична допомога, працівники поліції та декілька сусідів. Раніше ніяких конфліктів між своїми сусідами ОСОБА_20 та ОСОБА_22 він не бачив, однак десь чув, що ОСОБА_22 періодично вживала алкогольні напої.
Свідок ОСОБА_30 в суді надала показання, що є сусідкою обвинуваченого. Про загибель ОСОБА_13 дізналася від іншої сусідки. Ще за життя ОСОБА_12 їй розказувала, що в сім`ї були конфлікти, і якісь проблеми. Також загибла скаржилася, що чоловік часто бив її, та випивав. Свідок ствердила, що особисто бачила синці на обличчі загиблої ОСОБА_12 . Свідок категорично заперечила, що загибла вживала алкогольні напої. Навпаки, свідок ствердила, що загибла ОСОБА_22 характеризувалася дуже позитивно була працьовитою, часто відвідувала церкву.
Свідок ОСОБА_31 суду надав показання, що обвинувачений є його батьком. Напередодні, а саме 16.02.2025 року свідок спілкувався з мамою. А 17.02.2025 року ближче до вечора йому вже зателефонував брат ОСОБА_32 , і повідомив, що померла мама. Свідок одразу попросив командира, щоб його відпустили додому. Коли приїхав додому, то вже відвозив маму в морг. Бачив на тілі мами синці. Свідок ствердив, що знає лише про побутові словесні сварки, які могли виникати періодично в сім`ї.
Свідок ОСОБА_33 в суді надав показання, що в складі медичної бригади прибув на виклик в домоволодіння ОСОБА_7 . Коли разом із колегами зайшов будинок, то побачив тіло жінки, яка лежала на лівому боці. Коли бригада оглянула тіло жінки то побачила тілесні ушкодження, ссадини справа/зліва на щоках, розсічення від потилиці, та деформована ліва рука, було помітно зміщення. Жінка була без ознак життя. Коли медичні працівники запитали у присутніх членів сім`ї що сталося, то їм відповіли, що жінка впала з сходів. Оскільки на тілі жінки було видно травми, медичні працівники повідомили поліцію.
Свідок ОСОБА_34 суду надав показання, що 17 лютого 2025 року він перебував в с. Красноїлля, у своєї баби ОСОБА_35 . Про те, що загинула тітка ОСОБА_22 , йому стало відомо від мами. Також йому відомо, що в сім`ї були конфлікти, і ОСОБА_7 бив тітку ОСОБА_22 . Свідок особисто бачив, що у загиблої були синці на руках, коли вона приходила до них в гості. Свідок категорично заперечив, що загибла ОСОБА_15 вживала алкогольні напої. Вона характеризувалася позитивно, весь час працювала, вела догляд за сином, та перестарілою свекрухою.
Також у судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про відмову від допиту свідків ОСОБА_36 , та ОСОБА_37 , яке ухвалою суду, постановлено у порядку ч. 4 ст. 371 та ч. 2 ст. 372 КПК України, за згодою сторін кримінального провадження, а саме з боку обвинувачення та захисту, з урахуванням положень статей 22, 26 КПК України, задоволено.
Так, під час судового розгляду судом перевірялася як обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, так і версія сторони захисту, задля чого досліджувались не тільки показання обвинуваченого, надані ним безпосередньо у судовому засіданні, а й докази, що були подані суду стороною обвинувачення: показання свідків, документи, речові докази та висновки експертів.
Крім показань обвинуваченого, потерпілих та свідків, які були допитані в судовому засіданні під час розгляду даного кримінального провадження, вина ОСОБА_7 також підтверджується дослідженими судом письмовими доказами в їх сукупності, зокрема:
- згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025091190000063 від 18.02.2025 року, встановлено, що 18.02.2025 року до ЄРДР було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за попередньою правовою кваліфікацією передбаченою ч.1 ст.115КК України за фактом виявлення за місцем свого фактичного проживання в АДРЕСА_1 померлої ОСОБА_12 , яке згідно постанови старшого слідчого Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 18.02.2025 року було перекваліфіковано на кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.121 КК України (а.с.1-4 том 2);
- фактичними даним зазначеними у протоколі огляду місця події від 17.02.2025 року з ілюстрованою фототаблицею, з яких встановлено місце події, а саме будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 , на території якого в одному з житлових будинків було виявлено труп ОСОБА_12 з явними ознаками тілесних ушкоджень(а.с.13-22 том 2);
- згідно копії паспорта громадянина України, копії пенсійного посвідчення та копії Витягу з реєстру територіальної громади – померла ОСОБА_12 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Красноїллі Верховинського району, Івано-Франківської області, була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , а також була інвалідом 3 групи загального захворювання (а.с.23-25 том 2);
- фактичними даним зазначеними у протоколі обшуку від 19.02.2025 року, в ході якого було виявлено та вилучено сліди речовини бурого кольору (РБК): на постільній білизні, що знаходилась поруч із ліжком. на якому було виявлено труп ОСОБА_12 , на зовнішній частині меблевого стола поряд із ліжком, на зовнішній частині металевої батареї, на дерев`яній підлозі. А також на подвір`ї господарства біля приміщення літньої кухні було виявлено та вилучено дерев`яну палицю із кулоподібним закінченням із слідами РБК, та поруч із житловим будинком виявлено та вилучено дерев`яну палицю №2 із слідами РБК (а.с.30-34 том 2). Вказані речі (взірці із змивами РБК та дерев`яні палиці) постановою слідчого від 20.02.2025 року визнані речовими доказами, а ухвалою слідчого судді від 20.02.2025 року на них накладено арешт (а.с.36-42 том 2);
- фактичними даним зазначеними у протоколі огляду трупа ОСОБА_12 здійсненому в паталогоанатомічному відділенні КНП «Коломийська ЦРЛ» із фототаблицею, в якому детально описано одяг, що був на померлій ОСОБА_12 та виявлені на поверхні її тіла тілесні ушкодження (а.с.43-53 том 2). Одяг, в якому було виявлено труп ОСОБА_12 постановою слідчого від 18.02.2025 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні (а.с.55 том 2);
- копією лікарського свідоцтва про смерть №38 від 18.02.2025 року, згідно якого причиною смерті вказана травма численних ділянок тіла (а.с.59 том 2);
- висновком експерта №38 судово-медичної експертизи від 18.02.2025 року згідно якого у ОСОБА_12 було виявлено тілесні ушкодження: - синці, садна та крововиливи в м`які тканини волосистої голови та обличчя; - закрита травма грудної клітки з синцями на шкірі, просякаючими крововиливами в м?які тканини, переломами 5-6 ребер справа, 2,6,7,8,9,10,11 ребер зліва; - травми обох верхніх кінцівок із забійною раною правого передпліччя , численними синцями та саднами на шкірі і відповідні їм , значних розмірів, масивними просякаючими крововиливами у підшкірно-жировій клітковині і м`язах та уламковими переломами обох ліктьових кісток, 3-5 п`ястних кісток лівої китиці, вивихом головки лівої променевої кістки з гемартрозом лівого ліктьового суглобу; - травми обох нижніх кінцівок зі значних розмірів, синцями на шкірі і на їх фоні, на різних поверхнях ніг та в сідничних ділянках; відповідні їм масивні крововиливи у підшкірно-жировій клітковині і м`язах та ділянками розміщеннями м`яких тканин; забійною раною правої гомілки. Характер та морфологія вищевказаних ушкоджень свідчать про те, що вони утворились прижиттєво. 
Спричинені ОСОБА_12 ушкодження в сукупності формують комплекс поєднаної травми голови, тулубу та кінцівок, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя (небезпека для життя ушкоджень, які спричинили загрозливі для життя явища – шок тяжкого ступеня) і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. 
Характер, морфологія (форма і розміри) та об`єм наявних ушкоджень на шкірі, в м`яких тканинах та на кістках скелету, дозволяють стверджувати про те, що вони утворились від, щонайменш, 30-ти разової дії (рани – від ударів, синці – від удару або тиснення, садна від удару під кутом, шляхом ковзання чи тертя, переломи – від ударів) в зазначені вище ділянки тіла ОСОБА_12 тупих твердих предметів, якими могли бути кулаки та пальці рук, носки взуття чи інші тупі тверді предмети, в т.ч. також і з видовженою травмуючою поверхнею (можливо, дерев`яна палиця).
Розташування тілесних ушкоджень в ділянках передпліч та китиць, не виключають можливості їх спричинення при самозахисті. 
Смерть ОСОБА_12 настала від поєднаної травми голови, тулубу та кінцівок, з множинними травмами м`яких тканин тіла, переломами кісток скелету, розвитком тканинної крововтрати та шоку (травматичного та постгеморагічного).
При судово-токсикологічній експертизі крові трупа ОСОБА_12 виявлено етиловий спирт в концентрації: кров 1,92 г/л (проміле), сеча 1,35 г/л (проміле), яка при житті відповідає алкогольному сп`янінню середнього ступеня у фазі всмоктування алкоголю в організм. 
При судово-медичній експертизі трупа та судово-гістологічному дослідженні шматочків внутрішніх органів від трупа ОСОБА_12 виражених ознак хронічних захворювань не виявлено (а.с.60-63 том 2);
- висновком експерта №186 від 19.02.2025 року судово-медичної імунології, встановлено, що кров із трупа ОСОБА_12 відноситься до групи А з ізогемаглютиніноманти-В за ізосерологічною системою АВО (а.с.64 том 2);
- висновком експерта №301 від 25.02.2025 року судово-медичної токсикології, згідно якого в крові та сечі від трупа ОСОБА_12 виявлено етиловий спирт в концентрації: кров 1,92 г/л (проміле), сеча 1,35 г/л (проміле) (а.с.65-66 том 2);
- висновком експерта №333/25 від 27.02.2025 року судово-медичної гістології, згідно якого підтверджено прижиттєвість отримання ОСОБА_12 тілесних ушкоджень (а.с.67-68 том 2);
- висновком експерта №37 від 14.03.2025 року судово-медичної криміналістики з фототаблицею, згідно якого на фрагменті лівої ліктьової кістки виявлено уламковий перелом, який утворився від згинання кістки внаслідок дії тупого твердого предмета (а.с.69-70 том 2);
- висновком експерта №202 від 05.03.2025 року судово-медичної імунології, згідно якого в плямах на светрі вилученому під час огляду трупа потерпілої ОСОБА_12 виявлена кров людини, що не виключає належності крові потерпілій ОСОБА_12 на інших елементах одягу, в якому було виявлено труп ОСОБА_12 слідів подібних на кров не знайдено (а.с.74-76 том 2);
- висновком експерта №200 від 28.02.2025 року судово-медичної імунології, згідно якого в плямах на марлевих тампонах зі змивами речовини, вилученої зі столу, підлоги та батареї під час проведення обшуку місця події виявлена кров людини, що не виключає належності крові потерпілій ОСОБА_12 (а.с.80-82 том 2);
- висновком експерта №199 від 287.02.2025 року судово-медичної імунології, згідно якого в плямах на відрізках тканини вилучених з постільної білизни під час проведення обшуку місця події (об`єкти №1, №3) виявлена кров людини, що не виключає належності крові потерпілій ОСОБА_12 (а.с.86-87 том 2);
- згідно висновку експерта №22 від 28.02.2025 року судово-медичної цитології, при дослідженні двох дерев`яних палиць, вилучених під час обшуку в АДРЕСА_1 , кров та епітелій клітини людини не виявлено (а.с.91-92 том 2);
- фактичними даними зазначеними в протоколі огляду від 18.02.2025 року, згідно якого проведено огляд одягу, який добровільно наданий підозрюваним ОСОБА_7 : спортивні штани з написами на іноземній мові, светр сірий з полосами чорно-синього кольору із слідами РБК схожої на кров, футболка сірого кольору з написом «adidas», кросівки чорно-червоного кольору з емблемою «Supo», пара сірих кросівок зі шкіри чорного кольору (а.с.121 том 2);
- висновком експерта №201 від 05.03.2025 року судово-медичної імунології, згідно якого в плямах на светрі виданому підозрюваним ОСОБА_7 виявлена кров людини, що не виключає належності крові потерпілій ОСОБА_12 (а.с.140-141 том 2);
- фактичними даними зазначеними у протоколі проведення слідчого експерименту від 18.02.2025 року за участю свідка ОСОБА_23 , проведеного на території домогосподарства за адресою АДРЕСА_1 , згідно якого остання детально розповіла про сварку між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_12 з приводу перебування останньої в стані алкогольного сп?яніння. А також, вказала, що ході сварки вони двоє вийшли на вулицю, де продовжувались сваритись. В ході суперечки ОСОБА_7 взяв дерев?яну палицю біля дверей, якою почав наносити ОСОБА_12 удари в ділянку сідниць. Далі, бачачи нанесення ударів через дверний отвір, свідок ОСОБА_23 зачинила двері і пішла до хворого внука (а.с.156-157 том 2);
- фактичними даними зазначеними у протоколі проведення слідчого експерименту від 18.02.2025 року за участю підозрюваного ОСОБА_7 з участю захисника, проведеного в житлі по АДРЕСА_1 , згідно якого останній детально розповів та показав із застосуванням макету людини хід сварки між ним і дружиною ОСОБА_12 , а також нанесення ним ударів останній (а.с.191-194 том 2).
Всі вище перелічені та досліджені в судовому засіданні докази не викликають у суду сумніву, оцінені судом як належні та допустимі письмові докази, що містять інформацію про предмет доказування у даному кримінальному провадженні. Клопотань щодо визнання неналежними або недопустимими доказами від обвинуваченого або його захисника до суду не надходило.
При цьому, наявні у провадженні постанови про призначення експертиз, які свідчать про те, що останні були призначені у відповідності до Кримінального процесуального кодексу України.
Порушень положень Параграфа 5 Глави 4 КПК України в ході судового розгляду сторонами не доведено та судом не встановлено.
Згідно ч. 5 ст. 356 КПК України, в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів, мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експертів, однак стороною захисту такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлені.
Тож, зазначені висновки суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог статей 87, 101-102 КПК України, судом не встановлено та учасниками судового провадження не доведено.
Відповідно до вимог ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
За правилами статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Докази повинні бути належними та допустимими в розумінні ст.ст. 85-86 КПК України.
Недопустимості інших доказів згідно вимог ст.ст. 87-89 КПК України судом не встановлено. Порушень вимог КПК України, які б могли спростувати висновки суду під час розгляду справи судом встановлено також не було. І клопотань від захисту на спростування зазначеного під час судового розгляду заявлено не було.
Суд розглядає кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, з урахуванням положень ст. 337 КПК України, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, доведенні перед судом їх переконливості, принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сторонами, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган.
Згідно висновків об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 12 лютого 2020 року (справа №453/225/19, провадження № 51-4000кмо19) злочином, пов`язаним із домашнім насильством, слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого свідчать про наявність у діянні хоча б одного з елементів (ознак) перелічених у ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому і насильству» від 7 грудня 2017 року № 2229-V111, незалежно від того, чи вказано їх в інкримінованій статті (частини статті) КК України як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину.
У постанові від 06.03.2023 року у справі №472/302/22 Верховний Суд зазначив, що поняття «злочин, пов`язаний із домашнім насильством», яке виживається в п.7 ч.1 ст. 284 КПК України, охоплює не лише склад злочину, перебачений ст. 126-1 КК України, а й інші суспільно небезпечні діяння, які мають ознаки домашнього насильства.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 , органом досудового розслідування були кваліфіковані за ч.2 ст. 121 КК України, а саме, умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, пов`язане з домашнім насильством.
Належних та допустимих доказів на спростовування зазначеного та даної кваліфікації дій обвинуваченого суду під час розгляду справи надано не було.
Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження,керуючись законом, суд вважає, що дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковано за ч.2 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, пов`язане з домашнім насильством.
Щодо призначення покарання.
Позиція сторони обвинувачення.
Прокурор в судовому засіданні просив призначити обвинуваченому покарання за ч.2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.
Потерпіла ОСОБА_16 та її представник ОСОБА_9 просили призначити обвинуваченому покарання за ч.2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років.
Потерпілий ОСОБА_10 просив призначити обвинуваченому покарання за ч.2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк, врахувати всі пом`якшуючі обставини, а також те, що у зв`язку з загибеллю його матері, на його утриманні зараз залишились перебувати брат - інвалід дитинства, та перестаріла бабуся (матір обвинуваченого).
Позиція сторони захисту.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 просив врахувати всі обставини, що пом`якшують покарання, та призначити ОСОБА_7 покарання в межах мінімального строку передбаченого санкцією статті, у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Позиція суду щодо призначення покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують (обтяжують) покарання.
Водночас, згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.
Так, суд враховує, що інкриміноване обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином. Обвинувачений ОСОБА_7 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Згідно характеристики виданої Рожнівською сільською радою ОСОБА_7 характеризується добре, за місцем проживання проживав разом із дружиною, на утриманні має сина, який є інвалідом дитинства та потребує стороннього догляду, скарг в сільську раду на нього не поступало. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, та довідки про склад сім`ї ОСОБА_7 зареєстрований в с. Хімчин, Косівського району, разом із дружиною, перестарілою матір`ю та трьома синами.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_38 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_7 суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю та вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.
Санкція ч.2 ст. 121 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_7 передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.
Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставинив їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, в тому числі встановлені судом обставини, які пом`якшують покарання та наявність двох обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що в даному випадку обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити покарання в межах санкції статті у виді позбавлення волі на строк 9 років.
Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі, є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).
Окрім того, покликання сторони захисту на пом?якшення покарання через наявність у обвинуваченого сина, який є дитиною-інвалідом та потребує постійного стороннього догляду, який до цього здійснював обвинувачений ОСОБА_7 , то таке спростовується наявною у матеріалах справи копією посвідчення, згідно якого, такий догляд за сином здійснювала померла ОСОБА_12 (мати дитини) (а.с.172-173 том 2), а не обвинувачений.
Також, суд враховує те, що жодної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, обвинувачений ОСОБА_7 потерпілим не відшкодував.
Отже, підсумовуючи вищевикладене, на переконання суду, покарання у виді позбавлення волі визначене в санкції ч.2 ст. 121 КК України перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винуватого, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винуватого. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути співмірним із вчиненням злочину.
Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в інший, передбачений законом спосіб.
Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання. 
Щодо інших питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до вступу вироку в законну силу, залишити без зміни.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Питанняречових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 368, 371, 373, 374, ч.15 ст. 615 КПК України, суд
у х в а л и в :
Визнати  ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави обраний обвинуваченому  ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишити - без зміни.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання  ОСОБА_7  строк попереднього ув`язнення з 18.02.2025 року по дату набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати з моменту набрання вироком законної сили.
Скасувати арешти накладені в даному кримінальному провадженні на речові докази.
Речові докази:
- взірці тканини постільної білизни із слідами речовини бурого кольору; марлевий тампон із змивами речовини бурого кольору, виявленої на поверхні стола; марлевий тампон із змивами речовини бурого кольору, виявленої на поверхні батареї; марлевий тампон із змивами речовини бурого кольору, виявленої на поверхні підлоги; дві дерев`яних палиці – які передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Косівського РВП ГУНП в Івано- Франківській області – знищити;
- одяг трупа ОСОБА_12 (светр, хутряна безрукавка, футболка, гольф, труси, колготи, лосини, пара шкарпеток), які передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області –знищити;
- зрізи нігтьових пластинок з обох рук ОСОБА_7 ; змиви з поверхонь долонь лівої та правої рук ОСОБА_7 , які передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області – знищити;
- одяг ОСОБА_7 (футболка, спортивні штани, светр, кросівки), які передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області – повернути ОСОБА_7 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя           ОСОБА_1