ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/600/26
Провадження № 33/820/263/26
Суддя Хмельницького апеляційного суду Топчій Т.В., розглянувши у відкритому засіданні в місті Хмельницькому за участю секретаря Мельничук К.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Багінського А.О., апеляційну скаргу захисника на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, -

встановила:
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.
Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 28.12.2025 року, о 02 год. 34 хв., по вул. Свободи, 1а в м. Хмельницькому, в порушення п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, керував автомобілем «Renault Megan Scenic», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі захисник Багінський А.О. просить постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2026 року скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Стверджує, що ОСОБА_1 не був згідний із результатом огляду тесту газоаналізатора «Драгер», про що свідчить виписане направлення на медичний огляд водія транспортного засобу в КНП «ХОЗЗНПД» ХОР, яке складається виключно у тому випадку, коли водій не погоджується із результатом проведеного огляду на місці зупинки. При цьому, звертає увагу на те, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому ОСОБА_1 погоджується із результатом огляду, був підписаний ним під психологічним тиском та введення його в оману. Також, зазначає, що, виписавши направлення на медичний огляд, поліцейський повинен був доставити ОСОБА_1 до медичного закладу з метою достовірності проведеного огляду, однак таких дій не вчинив, жодні документи, а саме медичний висновок, результати аналізів не складалися. Отже, огляд ОСОБА_1 , який був проведений з порушенням ст.266 ч.5 КУпАП, є недійсним. 
Крім того, стверджує, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки водія, акт огляду та направлення до медичного закладу проводив та складав інспектор поліції Бульський І.С., тоді як протокол про адміністративне правопорушення був складений та підписаний старшим сержантом поліції Марчуком Д.А., хоча повинен був бути оформлений посадовою особою, яка виявила ознаки сп`яніння. Отже, на думку сторони захисту, інші поліцейські не вправі збирати докази.
Також, сторона захисту посилається і на те, що поліцейським не було залучено свідків події та відсутні докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Водночас, захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Хмельницького міськрайоннного суду від 15.01.2026 року, оскільки вважає причини його пропуску поважними з огляду на те, що ОСОБА_1 не був повідомлений про час та дату розгляду справи та несвоєчасно отримав копію рішення суду. 

Позиції учасників апеляційного провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного перегляду справи захисник Багінський А.О. та Комащук С.В. підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати постанову суду з підстав викладених у ній.
Заслухавши сторону захисту, перевіривши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Мотиви суду.

Згідно з ст.294 ч.2 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. 
При цьому, перебіг процесуального строку оскарження постанови слід рахувати із наступного дня після її проголошення, а саме з 16 січня 2026 року, а кінець строку 26 січня 2026 року (останній день подачі апеляційної скарги). 
Як вбачається із апеляційної скарги захисника, вона подана 09.03.2026 року, тобто із пропуском строку, передбаченого ст. 294 ч.2 КУпАП. Однак, враховуючи те, що ОСОБА_1 не був присутнім під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та копію постанови суду отримав лише 26 лютого 2026 року, апеляційний суд вважає за необхідне поновити захиснику Багінському А.О. строк на подачу апеляційної скарги у даному провадженні.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Вимоги ст.ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді дотримався зазначених вимог закону.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно ст. 130 ч. 1 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом. Зокрема відомостями із:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 552727 від 28 грудня 2025 року, згідно якого ОСОБА_1 28.12.2025 року, о 02 год. 34 хв., по вул. Свободи, 1а в м. Хмельницькому, керував автомобілем «Renault Megan Scenic», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою «Alcotest Drager ARCD 05152, результат огляду 2,22 проміле, тест №5044 від 28.12.205 року, чим порушив п.2.9 а ПДР України (а.с.1);
- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови, де зафіксовані результати огляду 2,22 % (а.с.4);
- роздруківки тесту на стан алкогольного сп`яніння, проведеного 28 грудня 2025 року об 02 год. 40 хв. за допомогою приладу «Alcotest 8610 ARCD 05152», згідно якого у ОСОБА_1 виявлено 2,22 проміле алкоголю (а.с.5);
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28.12.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_1 , у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови направлявся 28.12.2025 року о 02.45 хв. в КНП «ХОЗЗНПД» ХОР (а.с.7);
- відеозаписами із нагрудних камер поліцейських, що додані на дисках, з яких вбачається факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , факт проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки, його згоду із результатом та подальшу відмову від проходження огляду в медичному закладі (а.с.10).
Наведені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
За результатами апеляційного перегляду провадження апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.
Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_1 не був згідний із результатом огляду тесту газоаналізатора «Драгер», про що свідчить виписане направлення на медичний огляд водія транспортного засобу в КНП «ХОЗЗНПД» ХОР, апеляційний суд відкидає з наступних підстав.
Як вбачається із відеозапису з нагрудної камери поліцейського, ОСОБА_1 був згідний із результатом проведеного огляду та не бажав проїхати до медичного закладу (а.с.10). Крім того, ОСОБА_1 підтвердив згоду із результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння і в акті огляду з використанням спеціальних технічних засобів, про що свідчить його підпис (а.с.4). Що ж стосується виписаного поліцейським направлення, яке міститься в матеріалах справи, то апеляційний суд виходить з того, що його наявність жодним чином не спростовує встановленого факту згоди ОСОБА_1 із результатами огляду, яка підтверджується як відеозаписом події, так і його власноручним підписом в акті огляду.
Щодо тверджень з приводу того, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому ОСОБА_1 погоджується із результатом огляду, був підписаний ним під психологічним тиском та введення його в оману, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними і допустимими доказами. Водночас, як вбачається із відеозапису з нагрудної камери поліцейського, будь-які ознаки тиску на ОСОБА_1 відсутні, він діяв добровільно, розумів зміст своїх дій та без зауважень підписав акт огляду. Отже, доводи сторони захисту про підписання акту під психологічним тиском є голослівними та спрямовані на уникнення відповідальності, у зв`язку з чим не можуть бути покладені в основу висновків суду.
Також не заслуговують на увагу і посилання сторони захисту на те, що поліцейський, склавши направлення на медичний огляд ОСОБА_1 , повинен був доставити його до медичного закладу з метою достовірності проведеного огляду, після чого мали б бути складені відповідні документи, з огляду на наступне.
Апеляційний суд виходить з того, що обов`язок поліцейського щодо доставлення особи до медичного закладу виникає у випадку незгоди водія з результатами огляду, проведеного на місці, або за наявності відмови водія від проходження огляду. Водночас, як установлено судом, ОСОБА_1 погодився з результатами огляду, що підтверджується як відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, так і його підписом в акті огляду. За таких обставин, відсутність факту доставлення до медичного закладу та, відповідно, відсутність медичних документів не свідчить про порушення процедури огляду та не впливає на допустимість і достовірність отриманих доказів.
Посилання сторони захисту на те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, у зв`язку з чим він є недійсним, апеляційний суд також відхиляє.
Як вбачається з матеріалів справи, огляд ОСОБА_1 проведено з дотриманням встановленої процедури, із використанням спеціального технічного засобу, результати зафіксовані в акті огляду, який підписаний самим ОСОБА_1 без зауважень. Крім того, зазначені обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який не містить даних про порушення порядку проведення огляду чи обмеження прав особи. За таких обставин, підстави для визнання результатів огляду недійсними, відсутні.
Не підлягають задоволенню і аргументи сторони захисту в тій частині, що огляд на стан сп`яніння та відповідні процесуальні документи складені інспектором поліції Бульським І.С., тоді як протокол про адміністративне правопорушення — ОСОБА_2 , тобто не уповноваженою особою, оскільки факт складання документів різними поліцейськими не свідчить про порушення процедури та не впливає на допустимість і достовірність доказів. Водночас, відповідні процесуальні дії, як вбачаються із матеріалів справи, складалися уповноваженими особами в межах їх компетенції.
Що ж стосується доводів про те, що поліцейськими не було залучено свідків події, то апеляційний суд виходить з того, що за змістом ст.266 ч.2 КУпАП обов`язкова присутність свідків під час огляду особи на стан сп`яніння на місці зупинки, передбачена виключно у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису. З урахуванням наявності такого відеозапису, залучення двох свідків у даному провадженні не обов`язкове. Вимог щодо обов`язкової участі двох свідків при фіксації огляду на стан сп`яніння не містять і положення ст.130 КУпАП України.
Також, апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту про відсутність доказів факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , оскількицей факт підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, наявним у матеріалах справи, в тому числі вказане не заперечувалося і ОСОБА_1 .
Протокол про адміністративне правопорушення складений в силу ст.255 КУпАП уповноваженою на те особою, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, щодо місця, часу вчинення та суті адміністративного правопорушення, повністю узгоджується з даними, які містяться у відеозаписі, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
Порушень вимог ст.256 КУпАП в редакції, що була чинною на час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не встановлено. А відомостей, які піддавали б сумніву достовірність зазначених у протоколі даних про обставини вчинення правопорушення, у справі немає.
Даних про те, що в справі неправильно застосовано норми матеріального права чи допущено порушення норм процесуального права при дослідженні місцевим судом доказів, перевіркою матеріалів справи не встановлено.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ст.130 ч.1 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає відомостям характеризуючим особу правопорушника.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, та підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2026 рокущодо  ОСОБА_1  – залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: