Справа № 560/21726/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

21 квітня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить:
1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області при винесенні рішень № 222330002552 від 05.02.2021 та від 16.02.2021 при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком з 26 січня 2021 року, які призвели до заниження страхового стажу, індивідуального коефіцієнта заробітної плати та розміру її пенсії, а також визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо незарахування до стажу роботи ОСОБА_1 при призначенні пенсії за віком та наступних її перерахунках періоду роботи з 28 травня 1980 року по 15 січня 1989 року в районі Крайньої Півночі на пільгових умовах, а саме один рік роботи за один рік шість місяців, а також щодо неврахування при обчисленні пенсії архівних довідок про заробітну плату за період роботи в районах Крайньої Півночі за 1986-1992 роки, виданих Центральною базою виробничого обслуговування об`єднання «Комінефть» товариства з обмеженою відповідальністю «Лукойл-Комі» від 03 червня 2020 року № 04/123-з та № 04/124-з, з 15 червня 2025 року - з дати первинного призначення пенсії за віком та наступних її перерахунках.
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з 28 травня 1980 року по 15 січня 1989 року в районі Крайньої Півночі на пільгових умовах, а саме один рік роботи за один рік шість місяців.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити обчислення пенсії за віком ОСОБА_1 з 15 червня 2025 року та при наступних її перерахунках з урахуванням періоду роботи з 28 травня 1980 року по 15 січня 1989 року в районі Крайньої Півночі на пільгових умовах, а саме один рік роботи за один рік шість місяців, а також з урахуванням архівних довідок про заробітну плату, виданих Центральною базою виробничого обслуговування об`єднання «Комінефть» товариства з обмеженою відповідальністю «Лукойл-Комі» від 03 червня 2020 року № 04/123-з та № 04/124-з за період роботи в районах Крайньої Півночі за 1986–1992 роки, з урахуванням фактично виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем протиправно не зараховано період роботи з 28.05.1980 по 15.01.1989 в районах Крайньої Півночі та не враховано при обчисленні пенсії довідки про заробітну плату за період роботи в районах Крайньої Півночі за 1986-1992 роки, видані Центральною базою виробничого обслуговування об`єднання «Комінефть» товариства з обмеженою відповідальністю «Лукойл-Комі» від 03 червня 2020 року № 04/123-з та від 03 червня 2020 року № 04/124-3.
Ухвалою суду від 23.01.2026 позовну заяву повернуто позивачеві в частині позовних вимог про перерахунок пенсії за період з 26.01.2021 по 15.06.2025.
Ухвалою суду від 23.01.2026 відкрито провадження у справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подало відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що періоди роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до них, з 01.03.1960 по 01.01.1991 зараховуються до стажу роботи у півторакратному розмірі за умови укладення трудового договору, в якому має бути передбачено поширення на працівника пільг, визначених пунктом 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960.
Періоди роботи після 01.01.1991 зараховуються до стажу роботи в одинарному розмірі.
У відзиві також заявлено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін.
З урахуванням п.2 ч.1 ст.263 КАС України, характеру спірних правовідносин та предмету доказування у цій справі суд приходить до висновку про відсутність підстав для проведення судового засідання з повідомленням сторін, а тому в задоволенні клопотання відповідача слід відмовити.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 з перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003.
До заяви про призначення пенсії від 26.01.2021 позивачем було подано трудову книжку серії НОМЕР_1 , а також архівні довідки про заробітну плату та первинні документи щодо нарахування заробітної плати за період роботи з березня 1986 по серпень 1992 в Центральній базі виробничого обслуговування об`єднання «Комінефть» товариства з обмеженою відповідальністю «Лукойл-Комі».
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 13.11.2025 позивача повідомлено про те, що на підставі договору про роботу в районах Крайньої Півночі від 16.01.1989, укладеного з ЦБВО об`єднання "Комінафта", період страхового стажу з 16.01.1989 по 31.12.1990 враховано в пільговому обчисленні (один рік за півтора). 
Оскільки за періоди роботи з 28.05.1980 по 15.01.1989 трудових договорів про роботу в районах Крайньої Півночі, або місцевостях, прирівняних до них позивач не надавала, підстави для врахування зазначеного періоду до страхового стажу в пільговому обчисленні відсутні.
Крім того, відповідач повідомив про неврахування архівних довідок про заробітну плату від 03.06.2020 № 04/123-з та № 04/124-з, а також завірених копій особових рахунків щодо нарахування заробітної плати за 1986-1988 роки у зв`язку з тим, що в них зазначено рік народження (1962), який не відповідає паспортним даним позивача (1961).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" унормовано, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до пункту 5 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-ІV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.
Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».
Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР № 1029 від 10 листопада 1967 року.
Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року регламентовано, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.
Указом Президії ВР СРСР від 29 вересня 1967 року було скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, а саме: зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності, виключно працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей країни за умови укладення ними трудового договору про роботу в цих районах строком на три роки.
Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.
Відповідно до пунктів 1, 2 розділу 1 Інструкції № 530/П-28, пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 «Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» і від26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».
Пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26 вересня 1967 року надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.
Системний аналіз вказаних положень дає підстави для висновку, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) є сукупність наступних обставин:
1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях;
2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року та від 29 вересня 1967 року та Постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».
При цьому, основним документом, підтверджуючим факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях є її трудова книжка, а також ці обставини можуть підтверджуватися й іншими документами, зокрема, архівною довідкою.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 396/153/17 (2-а/396/13/17).
Тобто, наявність письмового трудового договору не є виключною і єдиною підставою для пільгового обчислення страхового стажу і вказана норма надає особі можливість надавати вказані документу за її вибором.
При цьому, суд зазначає, що з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тому, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07 червня 2018 року у справі №173/637/17, від 03 липня 2018 року у справі №302/662/17-а, від 25 вересня 2018 року у справі №554/1723/17, від 31 липня 2019 року у справі №287/15/17-а, від 21 серпня 2019 року у справі №750/1717/16-а, від 22 лютого 2021 року у справі №266/258/16-а.
Суд зауважує, що між сторонами відсутній спір, що місцевість, де працював позивач, відносилась до районів Крайньої Півночі та/або є місцевістю, прирівняною до районів Крайньої Півночі, а тому, це питання не потребує доказування.
Відтак, суд вважає, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови позивачу у зарахуванні до стажу роботи позивача періоду роботи з 28.05.1980 по 15.01.1989 в районах Крайньої Півночі є протиправними.
Щодо неврахування відповідачем архівних довідок про заробітну плату від 03.06.2020 № 04/123-з та № 04/124-з, а також завірених копій особових рахунків щодо нарахування заробітної плати за 1986-1988 роки у зв`язку з тим, що в них зазначено рік народження (1962), який не відповідає паспортним даним позивача (1961), суд зазначає таке.
Згідно з частиною 1 статті 40 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Відповідно до абзацу 2 підпункту 3 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Зі змісту наведених норм слідує, що обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01.07.2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами. Іншого чинним законодавством не передбачено.
Позивач надав відповідачу довідки про заробітну плату від 03.06.2020 №04/123-3 та №04/124-з, в яких зазначено про їх видачу на підставі особових рахунків за 1986 - 1991, 1992 роки. Тобто, наявні дані про заробітну плату і джерело, визнані товариством.
Однак Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не враховано зазначені архівні довідки про заробітну плату від 03.06.2020 № 04/123-з та № 04/124-з, а також завірені копії особових рахунків щодо нарахування заробітної плати за 1986-1988 роки у зв`язку з тим, що в них зазначено рік народження (1962), який не відповідає паспортним даним позивача (1961).
Суд вважає безпідставними твердження пенсійного органу щодо неврахування позивачу заробітної плати, зазначеної в довідках № 04/123-з та № 04/124-з від 03.06.2020, а також у завірених копіях особових рахунків щодо нарахування заробітної плати за 1986-1988 роки, через наявність неточностей в архівних документах, оскільки на особу не може покладатися тягар доведення достовірності відомостей, зазначених у документах, що підтверджують її трудову діяльність.
Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової документації, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення такої.
Тому у спірному випадку позивач не може бути позбавлений права на обчислення пенсії згідно з вказаними вище довідками.
Враховуючи встановлені в справі обставини, суд вважає, що відповідач безпідставно не врахував істотні обставини, що мали місце, не перевірив повідомлені заявником факти та не врахував надані ним документи.
Як наслідок, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити з 16.06.2025 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням зарахування до страхового стажу періоду роботи з 28.05.1980 по 15.01.1989 у пільговому обчисленні (рік роботи, як один рік і шість місяців), а також із урахуванням заробітної плати, зазначеної в архівних довідках № 04/123-з та № 04/124-з від 03.06.2020, з урахуванням раніше виплачених сум.
Враховуючи вищенаведене позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн., тому ці витрати слід присудити на його користь.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи ОСОБА_1 періоду роботи з 28.05.1980 по 15.01.1989 в районах Крайньої Півночі у пільговому обчисленні із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити з 16.06.2025 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням зарахування до страхового стажу періоду роботи з 28.05.1980 по 15.01.1989 у пільговому обчисленні (рік роботи, як один рік і шість місяців), а також із урахуванням заробітної плати, зазначеної в архівних довідках № 04/123-з та № 04/124-з від 03.06.2020, з урахуванням раніше виплачених сум.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 21 квітня 2026 року

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) 	
Відповідач:	Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, 29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) 	

Головуючий суддя 		Д.А. Божук