Справа № 750/3109/26
Провадження № 2/750/2113/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2026 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі судді Рахманкулової І.П., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1  до Чернігівської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про стягнення невиплаченої при звільненні премії,-

в с т а н о в и в:

у березні 2026 року позивач звернулася з позовом до Чернігівської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, в якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість з виплати премії за грудень 2025 року в розмірі 20649 грн. 46 коп.
Обґрунтовано позовні вимоги тим, що позивач у період з 21 червня 2022 року по 22 грудня 2025 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем на посаді директора Чернігівської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів і 22 грудня 2025 року була звільнена з роботи за власним бажанням на підставі наказу Держпродспоживслужби №1143-к від 18.12.2025. Відповідно до умов контракту позивачу нараховувалася та виплачувалася премія у розмірі, що погоджувався керівником Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів. Премія позивачу була погоджена за грудень 2025 року, але оскільки погодження відбулося пізніше дати звільнення її з роботи, а тому премію за 16 відпрацьованих робочих днів не було виплачено, у зв`язку з чим позивач звернулася з даним позовом.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 березня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, визначено учасникам справи строк для подачі заяв по суті справи.
Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позов, в якому зазначив, що оскільки позивач звільнилася з роботи 22.12.2025, а погодження їй премії відбулося 24.12.2025, а тому підстав для виплати премії немає, так як позивач станом на день погодження розміру премії вже не була працівником підприємства, а тому їй були здійснені виплати, на які вона мала право на день звільнення, як це передбачено ст.116 КЗпП України.
Позивач надіслала відповідь на відзив, в якій просила суд врахувати, що виплата премії була частиною її додаткової заробітної плати. Контракт, що був укладений з нею, передбачав лише три підстави для невиплати премії: невиконання обов`язків, неналежне виконання або дисциплінарні стягнення. Жодної з цих підстав відповідачем не доведено, а факт погодження премії Уповноваженим органом підтверджує належне виконання обов`язків працівником.
Представник відповідача надіслала заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначила, що премія за результатами роботи є дискреційною виплатою, право на неї виникає не автоматично за факт відпрацьованого часу, а лише за сукупності умов, визначених внутрішніми актами установи. У зв`язку зі звільненням позивача до дати погодження їй Уповноваженим органом розміру премії за грудень 2025 року, право на отримання премії у неї не виникло.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. 
У період з 21 червня 2022 року по 22 грудня 2025 ОСОБА_1 працювала безперервно на посаді директора Чернігівської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на підставі контрактів, які продовжувалися на новий строк шляхом укладення нових контрактів та додаткових угод (а.с. 34-67)
Останній контракт №10/2024 з позивачем був укладений 17 червня 2024 року з укладенням 12 грудні 2024 року додаткової угоди №1 та 13 червня 2025 року додаткової угоди №2 до контракту (а.с.48-67)
Згідно пункту 13 контракту, з урахуванням додаткових угод №1 та №2, за виконання обов`язків, передбачених цим контрактом, директорові нараховується заробітна плата, виходячи з установлених: посадового окладу; надбавки за складність, напруженість у роботі; премії за належне виконання обов`язків, передбачених цим контрактом, положенням про лабораторію та законодавством. 
Цим же пунктом передбачено, що преміювання директора здійснюється за погодженням Уповноваженого органу управління відповідно до Положення про преміювання працівників лабораторії. У разі невиконання або неналежного виконання директором обов`язків, передбачених цим контрактом, або застосування до директора дисциплінарних стягнень зазначені надбавки та премія не нараховуються. 
Згідно наказу голови Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 18 грудня 2025 року за №1143-к, ОСОБА_1 звільнено 22 грудня 2025 року з посади директора Чернігівської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів за власним бажанням відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КЗпП України (а.с.31)
Іншим наказом голови Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 24.12.2025 погоджено розміри преміювання керівників державних установ Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів за підсумками роботи у грудні 2025 року у розмірах згідно з додатками 1 та 2 з урахуванням фактично відпрацьованого часу, де в додатку 2 під №23 передбачено преміювання ОСОБА_1 за грудень 2025 року у розмірі 333% до посадового окладу за грудень.
Згідно довідки Чернігівської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 11.03.2026 за №01-16/145, при розрахунку позивача було нараховано такі виплати: заробітна плата з 01.-22.12.2025; компенсація за невикористані основні та додаткові відпустки за 40 календарних днів; премія за підсумками роботи за листопад 2025 року (а.с.68)
Таким чином, на час звільнення позивача не було нараховано премію за грудень 2025 року, так як її розмір не був погоджений на час звільнення позивача, а погодження відбулося вже після звільнення позивача з роботи. 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.
Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оплату праці» до структури заробітної плати входять основна заробітна плата, додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати.
Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.
Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.
До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (частина друга статті 97 КЗпП України).
Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті (частина третя статті 97 КЗпП України).
Трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю (стаття 140 КЗпП України).
При вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок i доплат, потрібно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюється дія зазначених нормативно-правових актів, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках i за умов, передбачених цими актами. З мотивів браку грошових коштів у здійсненні зазначених виплат може бути відмовлено в тому разі, коли їх виплата обумовлена в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування (див. постанову Верховного Суду від 09 вересня 2019 року у справі № 174/780/16-ц (провадження № 61-34732св18)).
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 760/1125/20-ц (провадження № 61-12476сво21), зазначено, що:
«питання преміювання практично не входить до сфери державного регулювання оплати праці, постаючи як предмет локальної (положення про преміювання, інші локальні акти) та договірної (колективні договори та угоди, конкретні трудові договори) регламентації.
Будучи складовими структури заробітної плати, заохочувальні та виробничі премії відрізняються за підставами нарахування й виплати.
У тому разі, якщо премія виплачується як заохочення за плідну працю або інші досягнення працівника в роботі, тоді її нарахування і виплата повністю залежить від оцінки праці та волі роботодавця.
Заохочувальна виплата у виді премії може застосовуватися роботодавцем до працівника, а може і не застосовуватися, і тому за своєю правовою природою заохочувальна премія не є гарантованою для працівника і може йому не нараховуватися роботодавцем.
У тому ж випадку, якщо премія є фактично додатковою заробітною платою, тобто складовою оплати праці, розмір якої визначається роботодавцем на підставі певних критеріїв, визначених законом або трудовим договором (контрактом), тоді виплата такої премії не залежить виключно від волі роботодавця, оскільки він є пов`язаним умовами трудового договору або нормативно-правовим актом, який регулює питання оплати праці працівника на підприємстві (в організації).
Для надання правової визначеності і прогнозованості дій учасників трудових відносин умови нарахування і виплати виробничої премії визначаються заздалегідь. Тобто під час укладення трудового договору (контракту) працівник і роботодавець досягають угоди про умови отримання виробничої премії за встановленими показниками преміювання. Досягнення угоди між працівником і роботодавцем щодо показників виплати виробничої премії свідчить про те, що останній взяв на себе зобов`язання нарахувати і виплатити таку премію працівникові, якщо той виконає виробничі завдання і функції відповідно до умов трудового договору (контракту). Принциповим у питанні виплати виробничої премії є її розмір, який прямо залежить від конкретних результатів праці працівника, які оцінюються відповідно до раніше визначених показників преміювання.
Премія, яка відповідно до умов трудового договору (контракту) пов`язана з виконанням виробничих завдань і функцій працівника та має заздалегідь обумовлені працівником і роботодавцем критерії (показники) преміювання, є обов`язковою виплатою, розмір якої залежить від конкретних результатів роботи працівника. 
У спірних правовідносинах за своєю правовою природою встановлена контрактом з позивачем премія передбачена системою оплати праці та є складовою структури заробітної плати, закріпленої у статті 2 Закону України «Про оплату праці», а саме додаткової заробітної плати.
Виплата премій, передбачених системою оплатою праці, що є складовою структури заробітної плати, є обов`язком роботодавця, передбаченим укладеним з працівником контрактом. 
Суд приходить до висновку, що саме по собі погодження розміру такої премії Уповноваженим органом пізніше, ніж відбулося звільнення позивача, не може бути підставою для відмови у виплаті такої премії працівнику за фактично відпрацьований час.
Відповідачем не викладено заперечень щодо суми розрахованої позивачем премії у розмірі, встановленому Уповноваженим органом за грудень 2025 року за фактично відпрацьований час, а тому враховуючи вищевикладене, суд вбачає підстави для задоволення вимог позивача у повному обсязі.
Крім того, оскільки позивач відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а тому судовий збір на користь держави має бути стягнутий з відповідача.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 211, 247, 258-259, 263-265, 273, 354, суд-

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Чернігівської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (місцезнаходження: проспект Грушевського Михайла, 180, м. Чернігів, код ЄДРПОУ 14248152) про стягнення невиплаченої при звільненні премії, - задовольнити.
Стягнути з Чернігівської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на користь ОСОБА_1 заборгованість із виплати премії за грудень 2025 року у розмірі 20649 грн. 46 коп. (двадцять тисяч шістсот сорок дев`ять грн. 46 коп.) (з даної суми не відраховані податки та обов`язкові платежі)
Стягнути з Чернігівської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на користь держави 1331 грн. 20 коп. судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 06.04.2026.

Суддя