Номер провадження 2/754/4678/26
Справа №754/1211/26
РІШЕННЯ 
Іменем України

24 березня 2026 року м. Київ
Деснянський районний суд міста Києва у складі головуючої судді Коваленко І.І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Абекор" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ціна позову 39 424,00 грн, та ухвалив таке рішення:
Стислий виклад позицій сторін
22.12.2025 Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Абекор" (далі - Позивач), звернувся до суду з позовом до Відповідачки, ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за електронним кредитним договором № 2107219 від 03.09.2025 року в загальному розмірі 39 424,00 грн. Заявлена до стягнення сума складається з: 22 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 17 424,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами. Також Позивач просить стягнути понесені судові витрати: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на відправку документів Відповідачці у розмірі 72,90 грн.
11 лютого 2026 року Відповідачка подала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у частині штрафів, пені та надмірних процентів. У разі задоволення позову - зменшити розмір штрафних санкцій на підставі ст. 551 ЦК України як таких, що є неспівмірними. 
Відповідачка також просила надати розстрочку виконання рішення суду, посилаючись на свій матеріальний стан, посилаючись на те, що стягнення повної суми одноразово призведе до критичного погіршення матеріального стану сім`ї та порушення прав дітей, оскільки вона є одинокою матір`ю двох малолітніх дітей, отримує соціальні виплати, має мінімальний дохід, який спрямовується виключно на базові потреби дітей
КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
30 січня 2026 року Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Коваленко І.І. постановив ухвалу про відкриття провадження у справі.
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (письмове провадження) відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України.
03 березня 2026 року суд задовольнив клопотання Позивача про витребування доказів щодо зарахування коштів на рахунок Відповідачки
23 березня 2026 року АТ "Універсал Банк" надіслав відповідь.
УСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ ТА ЇХ ОЦІНКА СУДОМ
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України "Про споживче кредитування", який встановлює, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (пункт 1-1 частини першої статті 1).
Також цей Закон встановлює, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості , розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (пункт 4 частини першої статті 1, абзац четвертий частини другої статті 8).
Порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися) зазначаються у договорі про споживчий кредит (пункт 10 частини першої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування").
03.09.2025 року між ТОВ "ФК "АБЕКОР" та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Позивача було укладено Кредитний договір № 2107219 в електронній формі. Договір укладено з використанням кваліфікованого електронного підпису з одноразовим ідентифікатором "v52681", що повністю відповідає приписам статей 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію" та за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно з п. 1.2 та 1.3 Кредитного договору, загальний розмір наданого кредиту склав 22 000,00 грн, строк кредиту - 80 днів з кінцевим терміном повернення до 21.11.2025 року. 
Відповідно до п. 2.1 Договору, кошти надавалися шляхом перерахування на платіжну картку № НОМЕР_1 .
Факт виконання Позивачем своїх зобов`язань та реального перерахування коштів підтверджується квитанцією до платіжної інструкції №20334-1363-270550081 від 03.09.2025 (система EasyPay), згідно з якою на картку Відповідачки переказано 22 000,00 грн. 
Крім того, на виконання ухвали суду АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" надав відповідь, якою підтвердив, що платіжна картка НОМЕР_1 емітована на ім`я ОСОБА_1 , і 03.09.2025 року о 23:50 на її рахунок відбулося зарахування коштів у розмірі 22 000,00 грн від ОСОБА_2 .
За таких обставин Суд відхиляє доводи Відповідачки про те, що первинна сума кредиту була значно меншою.
Отже, Позивач довів факт надання кредиту, натомість Відповідачка умови договору порушила, не повернувши кредитні кошти у встановлений строк. 
Відповідно до детального Розрахунку заборгованості, який доданий до позову, Відповідачка не здійснила жодного платежу на погашення кредиту. Отже, сума основного боргу становить 2 2000,00 грн і підлягає стягненню.
Щодо нарахування відсотків, то Суд виходить з того, що відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідачка, підписуючи договір, погодилася з усіма його істотними умовами, зокрема з розміром фіксованої процентної ставки (базова процентна ставка, що застосовується за цим договором, становить 0,99% в день). Зазначений розмір процентної ставки повністю відповідає вимозі частини п`ятої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування", яка встановлює, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %.
Суд відхиляє твердження Відповідачки про надмірну завищеність та неспівмірність нарахованих процентів, оскільки, виходячи з розрахунку заборгованості, сума процентів складає 17 424,00 грн, а заборгованість за тілом кредиту - 22 000,00 грн.
Суд встановив, що відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору, строк кредиту становить 80 днів із кінцевим терміном повернення до 21.11.2025 року включно. Позивач нарахував проценти в межах строку кредитування. 
Заявлена сума процентів у розмірі 17 424,00 грн повністю відповідає нарахуванням 80 днів користування кредитом, тобто в межах строку, на який був виданий кредит, з розрахунку 0,99% в день. Розрахунок заборгованості є обґрунтованим.
Суд дійшов висновку, що позовні вимоги є повністю доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.
Суд відхиляє заперечення Відповідачки щодо нарахування надмірних штрафних санкцій та застосування статті 551 ЦК України, оскільки неустойка не нараховувалась і до стягнення не заявлялась.
Щодо клопотання Відповідачки про надання розстрочки виконання рішення:
Відповідачка у відзиві на позовну заяву просить розстрочити виконання рішення суду, посилаючись на те, що вона є одинокою матір`ю, яка самостійно виховує двох малолітніх дітей, має низький дохід та перебуває у скрутному матеріальному становищі.
Позивач заперечення щодо цього клопотання не подав.
Суд, вирішуючи подане клопотання, виходить з такого.
Суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, про що зазначає в резолютивній частині рішенні (пункт 2 частини сьомої статті 265, частина перша статті 267 ЦПК України).
Стаття 265 ЦПК України не містить окремо визначені підстави для розстрочення виконання рішення суду, тому застосовуються положення статті 435 цього Кодексу.
Так, підставою для розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:
1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;
2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;
3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (частина третя та четверта статті 435 ЦПК України).
Розстрочка виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення (частина п`ята статті 435 ЦПК України).
Суд встановив, що Відповідачка самостійно виховує та утримує двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу (довідки форми ОК-5 та ОК-7 від 11.02.2026 року), офіційний дохід Відповідачки протягом 2024-2025 років складався переважно із соціальних допомог, виплачених Київським міським центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, у розмірі 8 000,00 грн на місяць.
Оцінюючи матеріальний стан Відповідачки у сукупності з іншими обставинами, Суд ураховує, що загальна сума заборгованості разом із судовими витратами становить 41 919,30 грн. Стягнення такої суми з Відповідачки, або розстрочення її на короткий термін (який би передбачав надмірний щомісячний платіж), об`єктивно залишить родину та двох малолітніх дітей без базових засобів до існування.
Суд, беручи до уваги обставини платоспроможності Відповідачки, її статус як матері, що самостійно виховує двох дітей віком 2 і 6 років, соціальний аспект та ті, виклики, що постали перед українським суспільством внаслідок повномасштабного вторгнення російської федерації, що призвело до значного погіршення матеріального становища більшості громадян, у тому числі й Відповідачки, вирішив розстрочити виконання судового рішення за клопотанням Відповідачки на максимально можливий строк. 
При цьому, Суд бере до уваги, що Позивач має повне право на негайне та повне виконання судового рішення. Водночас Суд вважає, що розстрочка виконання стане значним стимулом для Відповідачки добровільно виконати свої зобов`язання, що забезпечить задоволення вимог Позивача без понесення додаткових витрат, пов`язаних з примусовим виконанням судового рішення. Таке рішення відповідає головному завданню цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими міркуваннями - забезпечити ефективний захист порушених прав та інтересів, мінімізуючи витрати для обох сторін та забезпечуючи розумний строк розгляду справи.
Розподіл судових витрат
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову також покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша, пункт 3 перший частини другої статті 141 ЦПК України).
Позов задоволено повністю, тому з Відповідачки на користь Позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, а саме: 2 422,40 грн судового збору та 72,90 грн витрат на поштові відправлення.
Керуючись статтями 4, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Абекор" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ціна позову 39424,00 грн - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Абекор" 41 919,30 грн (в тому числі заборгованість за кредитом - 39 424,00 грн, відшкодування судового збору - 2 422,40 грн, витрати на відправку документів - 72,90 грн), розстрочивши виконання рішення суду строком на 12 місяців, а саме: на боржника покладається обов`язок здійснити платіж на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Абекор" у розмірі 3 493,28 грн (Три тисячі чотириста дев`яносто три гривні двадцять вісім копійок) щомісячно (останній дванадцятий платіж становить 3 493,22 грн), починаючи з місяця, наступного за місяцем набрання рішенням суду законної сили, та триває впродовж 12 послідовних місяців. Кожен платіж повинен бути внесений не пізніше останнього дня відповідного календарного місяця.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Абекор" (04080, м. Київ, Подільський район, вул. Костянтинівська, будинок 75, приміщення 601А, код ЄДРПОУ 39287145).
Відповідачка: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_3 ).
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд підписує повне рішення без його проголошення. Датою рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частини четверта та п`ята статті 268 ЦПК України) 24 березня 2026 року
Суддя           Інна КОВАЛЕНКО