Справа № 405/2081/26
провадження № 3/405/345/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2026 	м. Кропивницький	

Подільський районний суд міста Кропивницького у складі головуючого судді Майданнікова О.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , працюючої офіційно продавцем в ТОВ «ЛІЯН», не заміжньої, яка має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2011 р.н. та 2018 р.н.,
за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
встановив:

до Подільського районного суду міста Кропивницького з Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області 31.03.2026 надійшов протокол про адміністративне правопорушення серія ВАД №486759 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП із змісту якого (протоколу) вбачається, 23.03.2026 року близько 19 год. 00 хв. в АДРЕСА_2 було встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є не про контролювання вживання дитиною таблеток, в наслідок чого малолітня ОСОБА_2 випила пів таблетки метадону в подальшому їй стало зле та дитина була госпіталізована до КНП «Обласна клінічна дитяча лікарня» з діагнозом: отруєння невідомою речовиною (опіоїдні наркотичні речовини ), чим порушила ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України. Дії ОСОБА_1 відповідно до протоколу кваліфіковано як правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 , якій було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, пояснила, що проживає у АДРЕСА_2 . Місце реєстрації АДРЕСА_1 . Працює офіційно продавцем ТОВ «ЛІЯН». Середньомісячний заробіток – мінімальний на руки отримує 7 500 грн. Не заміжня, перебуває у цивільному шлюбі. Проживає разом з цивільним чоловіком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , неповнолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та малолітньою донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_1 повідомила, що її співмешканець (батько дітей) перебуває на замісній підтримувальній терапії (метадоновій програмі) близько 8 років та отримує лікарські засоби один раз на тиждень на тижневий курс. Зі слів особи, на момент події вона разом із дітьми перебувала на лікарняному та знаходилася на кухні. У цей час співмешканець приїхав додому, після чого поклав половину пігулки лікарського засобу біля телевізора, маючи намір її прийняти, однак відволікся на телефонну розмову зі своєю матір`ю та відійшов. Через деякий час до неї забігла дитина та повідомила, що вона “молодець” і випила пігулку. Особа пояснила, що зазвичай у цьому місці залишала противірусні препарати, у зв`язку з чим дитина могла сплутати лікарські засоби. Зі слів особи, вони зрозуміли, яку саме пігулку прийняла дитина, після того, як у неї з`явилися симптоми: дитина почала чухати ніс, скаржитися, що підкошуються ноги, та почала втрачати свідомість. ОСОБА_1 повідомила, що одразу почала промивати дитині шлунок, у той час як співмешканець викликав швидку медичну допомогу. Після прибуття швидкої допомоги, за її словами, медичним працівникам було повідомлено, що дитині вже проводилось промивання шлунку великою кількістю води та давалася значна кількість води для пиття. Далі дитину було госпіталізовано до лікарні, де їй зробили ін`єкцію та встановили крапельниці. Наступного дня, за словами особи, лікарем були відібрані аналізи, які показали добрі результати, у зв`язку з чим дитину виписали. Після події, за її словами, співмешканцю припинили видавати лікарські засоби на руки. Наразі він, зі слів особи, намагається рідше приїжджати та рідше приймати лікарські засоби. Особа повідомила, що після події їхні стосунки погіршилися та вони спілкуються обмежено, хоча проживали разом близько 10 років. Також зазначила, що на початку стосунків, вже під час вагітності, не знала про наявність у співмешканця проблем, у зв`язку з чим в подальшому, коли дізналась, вони розглядали можливість розірвання стосунків. ОСОБА_1 повідомила, що раніше притягувалася до адміністративної відповідальності за продаж тютюнових виробів працівнику поліції без форменого одягу. Вона ( ОСОБА_1 ) зазначила, що медичний заклад повідомив відповідні служби та інші органи про вказаний випадок. З її слів, під час перевірок опитували лише її, співмешканця не опитували, оскільки він не зазначений у свідоцтві про народження дитини як батько, хоча фактично ним є. Вона пояснила, що не внесла його до свідоцтва, оскільки не була впевнена у подальшому спільному проживанні. Після події особа спілкувалася з представником служби, надавала пояснення, а через декілька днів служба приїжджала за місцем проживання та проводила обстеження умов проживання. Особа зазначила, що лікарські засоби співмешканець зазвичай зберігає у своєї матері, а під час перебування у неї — у барі під замком. До події, за її словами, вона ставиться негативно. Також повідомила, що дитина не знає про прийом співмешканцем лікарських засобів та їх характер. Додатково додала, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, оскільки її дитина отримала отруєння з необережності її співмешканця, таблетки зберігались у недоступному для дітей місці (закриті на ключ), а тому вона не допускала ухилення від батьківських обов`язків.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно встановивши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про закриття провадження у даній справі, виходячи з наступного.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП, зокрема, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення та суті правопорушення ОСОБА_1 ставиться у вину порушення обов`язків передбачених ст.150 Сімейного кодексу України, та як наслідок вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Частиною 1 статті 184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів дитини.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей (формальний склад).
Суб`єкт адміністративного правопорушення - фізичні осудні особи - батьки, або особи, що їх замінюють.
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до пояснень ОСОБА_1 судом встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 - є матір`ю двох дітей, а саме: неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та малолітньою донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Таким чином, на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення в судове засідання надано такі докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №486759 від 25.03.2026; довідкою СВ; рапортом інспектора-чергового Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Болюри В.В. від 23.03.2026 ЄО №12382; рапортом ЄО №14 від 01.01.2026; довідкою з лікарні №20/03; протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 23.03.2026; письмовими поясненнями самої ОСОБА_1 ; повідомленням начальника Кропивницького РУП в Кіровоградській області полковника поліції Андрієм Гудимою від 25.03.2026; копією паспорта на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В свою чергу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в спростування своєї вини надала особисті пояснення.
Відповідно до статті 245 КУпАП основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно зі статтею 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Отже, для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Так, частина перша статті 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
В свою чергу, відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Разом з тим, на підтвердження вини ОСОБА_1 у матеріалах справи наявні лише документи, складені уповноваженими особами, які самі по собі не є беззаперечними доказами та підлягають перевірці у сукупності з іншими доказами. Натомість особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, надала послідовні пояснення, які не спростовані іншими належними доказами.
В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення та рапорт працівника поліції не можуть бути визнані належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою вони не є самостійними беззаперечними доказами, а обставини викладені в них повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у Суду.
Таким чином, при оцінці та співставленні комплексу доказів, які надані в підтвердження, як винуватості, так і невинуватості ОСОБА_1 , докази надані останньою спростовують докази, які надані в підтвердження її вини, а тому, суд позбавлений можливості однозначно оцінити дії ОСОБА_1 , як такі, що містять склад адміністративного правопорушення.
В ситуації, що розглядається не можливо встановити, що ОСОБА_1 не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти.
Складаючи протокол про адміністративне правопорушення, уповноваженою особою не розкрито та не конкретизовано таку обов`язкову ознаку об`єктивної сторони правопорушення, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків».
При цьому сам по собі факт настання негативних наслідків для дитини не свідчить про наявність такого ухилення, оскільки диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність саме за свідоме або систематичне невиконання обов`язків, а не за одноразовий випадок, який стався за відсутності доведеного недбалого ставлення.
Крім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів існування причинного зв`язку між діями чи бездіяльністю ОСОБА_1 та настанням події, оскільки не встановлено, що саме її поведінка створила небезпечні умови, які об`єктивно призвели до отруєння дитини.
За встановлених обставин отримання дитиною отруєння саме по собі не свідчить про ухилення матері від виконання батьківських обов`язків.
Навпаки, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 після події діяла активно та вживала необхідних заходів для надання допомоги дитині, що не узгоджується з ознаками ухилення від виконання таких обов`язків.
Разом з тим, надані матеріали не містять належного медичного підтвердження характеру отруєння, що додатково не усуває сумнівів щодо обставин події. Так, у самій довідці, яка була видана «Обласною клінічною дитячою лікарнею Кіровоградської обласної ради» за №20/03 без дати, зазначено як діагноз: «Отруєння невідомою речовиною (опіодними наркотичними речовинами (?)».
Натомість із пояснень особи вбачається, що джерелом потенційної небезпеки були дії іншої особи – співмешканця, який залишив лікарський засіб у доступному для дитини місці, що саме по собі виключає можливість покладення відповідальності виключно на матір без доведення її власного неналежного виконання батьківських обов`язків.
Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП.
Будь-яких інших даних, які б свідчили про ухилення ОСОБА_1 від виконання обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання чи виховання своїх дітей, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення суду надані не були і при її розгляді в суді не встановлено.
Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин суд доходить висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутні ознаки об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а саме ухилення від виконання батьківських обов`язків, а надані докази не підтверджують наявності її вини у вчиненні інкримінованого правопорушення, в зв`язку з чим провадження в даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись статтями 247, 251, 280, 283, 284, 287 КУпАП,
постановив:

провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Подільський районний суд міста Кропивницького протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови, - без змін, чи зміні постанови.

Суддя        Олексій  Іванович Майданніков