ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, тел. канцелярії (0472) 31-21-49, inbox@ck.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року Справа № 925/806/25

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді – Васяновича А.В., 

секретар судового засідання – Ібрагімова Є.Р.,
за участі представників сторін:
від позивача – Хоменко М.С. – адвокат, 
від відповідача – представник не з`явився, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ 
до товариства з обмеженою відповідальністю «Атлантик Груп», 
м. Черкаси
про стягнення 1 535 379 грн. 60 коп.

ВСТАНОВИВ:
До Господарського суду Черкаської області звернулось з позовом акціонерне товариство «Українська залізниця» до товариства з обмеженою відповідальністю «Атлантик Груп» про стягнення 1 535 379 грн. 60 коп. заборгованості, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 11 липня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.
Підготовче засідання призначено на 10 год. 30 хв. 09 вересня 2025 року.
Ухвалою суду від 09 вересня 2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів та оголосив перерву в підготовчому засіданні до 11 год. 00 хв. 14 жовтня 2025 року.
Ухвалою суду від 14 жовтня 2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на 11 год. 00 хв. 12 листопада 2025 року. 
Ухвалою суду від 12 листопада 2025 року суд відклав розгляд справи по суті на 11 год. 00 хв. 28 листопада 2025 року.
В судовому засіданні, яке відбулося 28 листопада 2025 року суд оголосив перерву до 11 год. 30 хв. 02 січня 2026 року, у зв`язку з відключенням електроенергії в приміщенні суду.
Ухвалою суду від 02 січня 2026 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд оголосив перерву в судовому засіданні до 10 год. 00 хв. 22 січня 2026 року. 
Ухвалою суду від 22 січня 2026 року суд відклав розгляд справи по суті на 14 год. 15 хв. 05 лютого 2026 року.
Однак, судове засідання призначене на 14 год. 15 хв. 05 лютого 2026 року не відбулося, у зв`язку з перебуванням головуючого судді по даній справі з 28 січня 2026 року на лікарняному. 
Ухвалою суду від 16 лютого 2026 року розгляд справи по суті призначено на 11 год. 30 хв. 02 березня 2026 року.
Представник позивача позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позовній заяві та наданих суду поясненнях.
У строки встановлені судом відзиву на позов до суду не надходило.
Відповідач в судове засідання не з`явився, в минулих судових засіданнях проти позову заперечував, з підстав наведених у заяві про застосування наслідків спливу позовної давності від 25 серпня 2025 року.
Відповідач у своїй заяві зазначав, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню спеціальна позовна давність, встановлена частиною п`ятою статті 315 Господарського кодексу України та статтею 137 Статуту залізниць України, яка становить шість місяців.
Відповідач вказував, що підставою для позову є акт від 26 липня 2024 року, тоді як позов подано лише у липні 2025 року, тобто з пропуском встановленого шестимісячного строку позовної давності.
Також у своїй заяві відповідач зазначав, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами.
Зокрема, відповідач зазначав, що порожні вагони № 77247021 та № 51079028 однією накладною для подальшого навантаження були подані на під`їзні колії товариства з обмеженою відповідальністю «Гідросенд», у зв`язку з виконанням відповідачем заявки від AGRO-TRADE CORPORATION LTD на підставі укладеного між цими сторонами договору на транспортно-експедиційне обслуговування №1605 від 16 травня 2022 року по організації транспортно-експедиційних послуг по відправці зазначених вагонів з товаром продавця - товариства з обмеженою відповідальністю «Органік Тера».
При цьому відповідач наголошує, що зазначений вагон № 77247021 разом із вагоном № 51079028 було поставлено під навантаження відповідно до заявки замовника, однак позивач у даній справі здійснює нарахування платежів саме за затримку вже завантаженого вагона.
Відповідач стверджує, що позивачем самостійно та безпідставно було виставлено вагон № 77247021 на колії загального користування (без оформлення відповідачем залізничної накладної на завантажений вагон).
Відповідач звертає увагу суду на те, що відповідно до вимог законодавства та умов договору перевезення, зокрема Статуту залізниць України та Правил перевезень, залізнична накладна є двостороннім письмовим документом, який одночасно підтверджує факт укладення договору перевезення, прийняття вантажу до перевезення та виникнення у сторін відповідних прав та обов`язків. За відсутності такого документа відсутні правові підстави для нарахування будь-яких платежів, у тому числі зборів за зберігання вантажу чи користування вагонами.
В матеріалах справи відсутні докази передачі вагону перевізнику у встановленому порядку, що виключає можливість визначення моменту початку перебігу відповідних зобов`язань.
Подані позивачем акти, зокрема акти форм ГУ-45, ГУ-23 та інші, за твердженням відповідача, є односторонньо складеними документами, які не підписані представниками відповідача та не погоджені з ним, а відтак не можуть вважатися належними доказами.
Відповідач зазначає, що правовідносини щодо користування під`їзною колією регулюються окремою угодою з товариством з обмеженою відповідальністю «Гідросенд», а порядок подачі та забирання вагонів – договором між власником під`їзної колії та перевізником.
При цьому відповідач не надавав повідомлень про готовність вагону до передачі на колії загального користування, як це передбачено відповідними договорами та правилами, а також не формував перевізних документів у системах перевізника.
Будь-яких повідомлень від позивача, власника під`їзної колії, чи інших осіб щодо передачі спірного вагона на колії загального користування на його адресу не надходило.
Таким чином, відповідач вважає, що позивачем не доведено факту належного прийняття спірного вагона до перевезення, не підтверджено виникнення між сторонами відповідних правовідносин у частині перевезення завантаженого вагона, а також не обґрунтовано правомірність нарахування плати за його зберігання та інших платежів.
У відповіді на відзив від 29 серпня 2025 року позивач зазначав, що з початку затримки вагону і по теперішній час залізничної накладної на перевезення вантажу у вагоні № 77247021 в інформаційних системах не було сформовано та не надіслано позивачу для оформлення перевезення.
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 11 червня 2025 року у справі № 925/33/25 витребувано з незаконного володіння товариства з обмеженою відповідальністю «Атлантик Груп» вагон № 77247021 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Агрологістика Україна», в іншій частині позову відмовлено.
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 11 червня 2025 року у справі № 925/33/25 встановлено, що власником вагона № 77247021 є ПрАТ «Трансфорвардінг Лімітед АГ»; орендарем є товариство з обмеженою відповідальністю «Агрологістика Україна», відповідач отримав вагон у користування для перевезення вантажу; вагон було витребувано з незаконного володіння відповідача. 
Вказане рішення суду набрало законної сили.
Судом було також встановлено, що 19 листопада 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Атлантик Груп» направило листа №1911-1 начальнику станції Лівобережна регіональної філії «Південна залізниця», у якому заборонило подачу вагона № 77247021 з вантажем «Масло соєве сире» на під`їзні колії товариства з обмеженою відповідальністю «Гідросенд» для вивантаження та будь-які дії стосовно цього вагона.
Цей лист від 19 листопада 2024 року відповідачем не відкликаний.
Тому акціонерне товариство «Укрзалізниця» до цього часу зберігає як вагон № 77247021, так і вантаж «олія соєва», що знаходиться у ньому, на станційних коліях станції Лівобережна регіональної філії, виступаючи зберігачем цього вантажу, а товариство з обмеженою відповідальністю «Атлантик Груп» є особою, що передала вагон № 77247021 з вантажем «олія соєва» на зберігання (поклажодавець). 
Позивач звертає увагу суду на те, що саме відповідачем на надано накладну оформлену для перевезення вантажу у спірному вагоні і саме за ініціативою відповідача вагон № 77247021 навантажений знаходиться на коліях станції позивача з вантажем, який фактично, згідно з нормами частини 1 статті 936 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), переданий відповідачем позивачу для зберігання як самого вагону, так і вантажу, який в ньому знаходиться. 
Також позивач стверджує, що спеціальний строк позовної давності ним не пропущено.
У своїх письмових поясненнях від 22 грудня 2025 року позивач зазначав, що після виставлення навантаженого вагону № 77247021 на колії станції Лівобережна був складений акт загальної форми ГУ-23 № 688 від 26.07.2024 об 11-50 на початок затримки вагонів з причини оформлення вантажу після забирання їх з місць навантаження/вивантаження (очікування оформлення перевізних документів відправником).
Згідно Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом в межах України та пов`язані з ними послуги (ТК №1, затверджений наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26 березня 2009 року № 317, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15 квітня 2009 року за № 340/16356), за результатами наданих послуг працівниками станції Лівобережна за період з 26 липня 2024 року по 31 березня 2025 року були нараховані платежі на загальну суму 1 279 483 грн. 00 коп. без ПДВ (1 535 379 грн. 60 коп. з ПДВ), а саме, по накопичувальній картці форми ФДУ-92 № 01040028: збір за зберігання за 247 діб – 304 639 грн. 90 коп. без ПДВ; охорона вантажу – 732 122 грн. 50 коп. без ПДВ; плата за користування власними вагонами по актам затримки – 242 720 грн. 60 коп. без ПДВ.
Відповідно до пункту 2.1.4 договору, замовник зобов`язаний оплачувати перевізнику послуги, пов`язані з організацією та перевезенням вантажів та інші надані послуги з сум внесеної передоплати за кодом платника. 
У зв`язку з відсутністю коштів на особовому рахунку виникла дебіторська заборгованість перед акціонерним товариством «Укрзалізниця» по вагону № 77247021 в сумі 1 535 379 грн. 60 коп. (з ПДВ).
01 квітня 2025 року за надані послуги були нараховані платежі по накопичувальній картці форми ФДУ-92 № 01040028.
Накопичувальну картку № 01040028 було направлено відповідачу для накладання електронного цифрового підпису (ЕЦП). 
Проте, накопичувальну картку № 01040028 своєчасно підписано ЕЦП не було і остання повернулась в статусі «прострочена». 
Для підписання даної накопичувальної картки вантажовласник - товариство з обмеженою відповідальністю «Атлантик Груп» не з`явився, що засвідчує акт загальної форми ГУ-23 № 320. 
Згідно статі 137 Статуту залізниць України (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998 р. № 457): «Позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього Статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців. 
Зазначений шестимісячний термін обчислюється: 
а) щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень - після закінчення п`ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу; 
б) в усіх інших випадках – з дня настання події, що стала підставою для подання позову». 
В даному випадку термін щодо нарахування платежів по накопичувальній картці форми ФДУ-92 № 01040028 та подання позовної заяви у судовій справі № 925/806/25 не перевищує терміну, який обчислюється з дня настання події, що стала підставою для подання позову (накопичувальна картка від 01 квітня 2025 року № 01040028). 
Також, згідно пункту 7.3 договору про надання послуг з організації перевезень вантажів залізничним транспортом зазначено, що строк позовної давності за вимогами перевізника до замовників, що випливають з правовідносин сторін за договором, становить один рік. 
При спірних відносинах саме складання накопичувальної картки і є тією датою, з якої починає спливати строк позовної давності для звернення позивача з майновими вимогами до відповідача.
На дату звернення до суду строк позовної давності позивачем не пропущений.
Крім того, у додаткових поясненнях від 19 січня 2026 року позивач вказував, що після звернення до архіву документів станції Лівобережна регіональної філії «Південна залізниця» акціонерного товариства «Укрзалізниця» було встановлено, що листом від 26 липня 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Гідросенд» (власник під`їзної колії) просило ДС станції «Лівоберенжна» забрати з під`їзної колії завантажену цистерну №77247021 на станцію Лівобережну в зону митного контролю. 
Таким чином, на думку позивача, саме дії відповідача спричинили тривале перебування вагона на станційних коліях та унеможливили його використання за призначенням.
В судовому засіданні, яке відбулося 02 березня 2026 року згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/806/25.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, та дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, виходячи з наступного:
Судом встановлено, що 09 червня 2020 року між акціонерним товариством «Українська залізниця» та товариством з обмеженою відповідальністю «Атлантик Груп» було укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №8219842 шляхом приєднання відповідача до умов публічного договору перевізника.
Зокрема, замовник послуг - товариство з обмеженою відповідальністю «Атлантик Груп» ініціював приєднання до договору шляхом надання «Заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажу залізничним транспортом» від 05 червня 2020 року № 40641829/2020-0003, а позивач 09 червня 2020 року підтвердив його укладення шляхом направлення відповідного повідомлення, у зв`язку з чим договір вважається укладеним.
Умовами договору сторони визначили:
п. 1.1 - предметом договору організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі послуги) і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за користування власним вагоном перевізника не є орендною платою;
п.1.4 – надання послуг за договором може підтверджуватись одним з таких документів: накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подання/збирання вагонів та маневрову роботу, іншими документами;
п. 1.5 - договір є публічним договором, за яким перевізник бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг, пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги;
п. 2.1.4. - замовник зобов`язаний сплачувати послуги перевізника та інші платежі, належні перевізнику за договором з сум внесеної передоплати за кодом платника. Самостійно визначати розмір попередньої оплати та періодичність її внесення на підставі діючих тарифів та умов договору, при цьому зобов`язаний враховувати обсяг запланованих перевезень, вагонообіг, строк перебування вагону за межами України та інших послуг перевізника;
п.2.1.5 – відшкодовувати перевізнику витрати, пов`язані із затримками вагонів, контейнерів і вантажів з причин, що не залежать від перевізника, які виникли на станціях залізниць України, зокрема з наступних причин: неправильне оформлення відправника перевізних документів; неподання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил чи невірне їх оформлення; перевірка вантажів (маси вантажу) митними та іншими державними органами контролю; недотримання технічних умов розміщення та кріплення вантажів; недостатність грошових коштів та закриття коду платника; інші причини. Оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника. 
п.2.1.14 - самостійно та регулярно ознайомлюватися з змінами до договору, направленими перевізником документами та повідомленнями, іншою інформацією щодо надання послуг, розміщеними в інформаційних системах перевізника;
п. 5.3 - сторона, що залучила третю особу до виконання свого зобов`язання за договором, несе перед іншою стороною відповідальність за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань цією третьою особою, як за свої власні;
п. 7.3 - строк позовної давності за вимогами перевізника до замовників, що випливають з правовідносин сторін за договором, становить один рік;
п. 10.3. - документи направлені перевізником замовнику для підписання і не підписані останнім (у т.ч. з внесеними зауваженнями але не підписаними) вважаються беззаперечно прийнятими та погодженими замовником у строк встановлений нормативно-правовими актами або договором, а якщо не встановлено, то після спливу 15 календарних днів з дня їх направлення окрім випадків надання до них заперечень замовником в такий строк. Такі строки починають свій перебіг з дня направлення перевізником документів замовнику, у т.ч. автоматизованими системами перевізника і із застосуванням спеціалізованого інтерфейсу користувача.
п. 12.1 - договір діє з дня укладення, але не раніше дати введення в дію, що визначається перевізником в повідомленні про оприлюднення договору здійсненого на вебсайті http://uz-cargo.com/ та діє до його припинення.
Крім того, 24 грудня 2019 року між акціонерним товариством «Українська залізниця» (як залізницею) та товариством з обмеженою відповідальністю «Гідросенд» (як власником) укладено договір № П/М-19130 про експлуатацію залізничної під`їзної колії при станції Лівобережна Південної залізниці, який зареєстровано 27 грудня 2019 року (далі – договір № П/М-19130).
Умовами договору сторони визначили:
п. 1. згідно зі статутом залізниць України та Правил перевезення вантажів і на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику колії, примикає до ділянки колії між стрілочним переводом №12 та №2 станції Лівобережна Південної залізниці стрілочним переводом №10 і яка обслуговується власним локомотивом. Межею під`їзної колії є знак «Межа під`їзної колії», який встановлено на відстані 40 погонних метрів від хвоста хрестовини стрілочного переводу №10;
п. 6. вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці на колію №1 власника колії. Здавання вагонів проводиться на колії №1власника колії. Подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії; 
п. 8. про готовність вагонів до забирання користувач під`їзної колії передає залізниці повідомлення по телефону з послідуючим письмовим підтвердженням;
п. 9. з під`їзної колії вагони повертаються всією партією, одночасно переданою. У кількості менше одночасно переданої партії приймаються з під`їзної колії вагони, якщо на 16 год. 30 хв. було підготовлено до передачі на станцію вагони з якими вантажні операції закінчено. Партії вагонів, що повертаються з під`їзної колії, формуються згідно з ПТЕ і доставляються локомотивом власника колії на колію №1 власника колії. Приймання вагонів залізницею здійснюється на колії №1 власника колії;
п. 16. власник колії сплачує залізниці плату: за подачу, забирання вагонів з тарифним керівництвом №1; за маневрову роботу за фактично виконану роботу згідно з тарифним керівництвом №1; за користування вагонами (контейнерами) – згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами; інші збори і плати згідно з тарифним керівництвом №1. Збори і плати вносяться 100% попередньою оплатою;
п. 21. договір укладається терміном з 25 грудня 2019 року до 24 грудня 2024 року. 
Водночас, 05 вересня 2022 року між сторонами договору № П/М-19130 було укладено додаткову угоду № П/М-1919130, яка зареєстрована Регіональною філією «Південна залізниця» структурного підрозділу «Служби комерційної роботи та маркетингу» 08 вересня 2022 року, на підставі якої було внесено зміни у пункти 5,8,9,11,12 договору № П/М-19130 та викладені в такій редакції:
п. 5. вагони на під`їзну колію подаються після повідомлення по телефону 067-530-28-86, 067-575-75-66, яке передається працівниками станції відповідальному працівнику власника не пізніше, ніж за 2 години до подачі вагонів;
п. 8. про готовність вагонів до забирання власник під`їзної колії передає залізниці повідомлення по телефону прийомоздавальнику вантажу та багажу особам затвердженими наказом директора підприємства з послідуючим письмовим підтвердженням за формою, встановленою Правилами користування вагонами і контейнерами;
п. 9. з під`їзної колії вагони повертаються всією групою. Одночасно переданою. Допускається приймання вагонів меншими групами в разі відсутності на під`їзній колії вагонів або при їх поверненні наприкінці облікової доби.
Партії вагонів, що повертаються з під`їзної колії, формуються згідно з ПТЕ і доставляються локомотивом власника на колію №1 власника.
Приймання вагонів залізницею здійснюється на колії №1 власника;
п. 11. максимальна переробна спроможність вантажних пунктів. Вагонів за добу: згідно п. 1.2.3.додатку 6 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій: Навантаження: Пмакс=0,98?(24-2)?2:(1,15?2/1+0,5)-15 вагонів за добу шроту, Пмакс=0,98?(24-2)?2:(1,15?2/1+0,5)-15 вагонів за добу зернових різних, Пмакс=0,98?(24-2)?2:(1,15?2/1+0,5)-15 вагонів за добу контейнерів, Пмакс=0,98?(24-2)?2:(1,15?2/1+0,5)-9 вагонів за добу олії рослинної, Пмакс=0,98?(24-2)?2:(1,15?2/1+0,5)-8 вагонів за добу готової продукції у криті. Вивантаження: Пмакс=0,98?(24-2)?1:(0,74?1/1+0,5)-17 вагонів за добу зернових різних, Пмакс=0,98 ?(24-2)?1:(0,74?1/1+0,5)-17 вагонів за добу шротів.
Час перебування вагонів на під`їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці. 
п. 12. для під`їзної колії встановлюються такі терміни перебування на ній вагонів: навантаження: шрот – 1 вагон?1,15 год. з одночасною подачею 2 вагонів, зернові різні - 1 вагон?1,15 год. з одночасною подачею 2 вагонів, контейнери - 1 вагон?1,15 год. з одночасною подачею 2 вагонів, олія рослинна -1 вагон?2,0 год. з одночасною подачею 2 вагони, готова продукція у критих вагонах - 1 вагон?2,15 год. з одночасною подачею 2 вагонів. Вивантаження: зернові різні - 1 вагон?0,74 год. з одночасною подачею 1 вагону, шрот - 1 вагон?0,74 год. з одночасною подачею 1 вагону.
Також, між товариством з обмеженою відповідальністю «Атлантик Груп», як вантажовласником/користувачем, та товариством з обмеженою відповідальністю «Гідросенд», як власником колії/володільцем, було укладено угоду №0503-1 від 05 березня 2024 року про користування під`їзною колією.
Відповідно до угоди власник колії/володілець надає під`їзну колію вантажовласнику/користувачу в тимчасове користування для здійснення навантаження/вивантаження (інших операцій).
Подача та забирання вагонів, які прибули на адресу вантажовласника, здійснюється на умовах договору № П/М-19130 від 25 грудня 2019 року, укладеним між власником колії та акціонерним товариством «Укрзалізниця». 
За умовами цієї угоди розрахунки за подачу/забирання вагоні, маневрову роботу, користування вагонами та інші додаткові збори, здійснюються вантажовласником, в тому числі – подача та забирання локомотивом, користування вагонами, маневрова робота локомотивом. Розрахунки також можуть проводитись сторонами також із залученням інших платників.
Термін дії угоди з 05 березня 2024 року по 24 грудня 2024 року.
У разі закінчення строку дії цієї угоди, угода припиняє свою дію після повного завершення раніше погодженого та розпочатого акціонерним товариством «Укрзалізниця» перевезення вантажів і розрахунків із акціонерним товариством «Укрзалізниця» за виконане перевезення та надані послуги.
Отже, умовами договору укладеного між відповідачем та власником під`їзної колії - товариством з обмеженою відповідальністю «Гідросенд» було передбачено, що забирання вагонів з під`їзної колії, які прибули на адресу вантажовласника, здійснюється на умовах договору № П/М-19130 від 25 грудня 2019 року, укладеного між власником колії та акціонерним товариством «Укрзалізниця».
Угода підписана сторонами за допомогою електронних підписів, про що свідчить протокол створення та перевірки КЕП документа (а.с.129).
Дана угода є чинною.
Позивач зазначав, що товариство з обмеженою відповідальністю «Атлантик Груп» здійснювало навантаження вантажу на під`їзній колії товариства з обмеженою відповідальністю «Гідросенд» при станції Лівобережна на підставі договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії № П/М-19130 від 27 грудня 2019 року з урахуванням додаткової угоди від 05 вересня 2022 року.
Відповідно до умов зазначеного договору, подавання вагонів здійснюється локомотивом залізниці на колію №1 власника колії, подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії.
У липні 2024 року вагон №77247021, власником якого є ПрАТ «Трансфорвардинг Лімітед АГ», прибув на станцію Лівобережна у порожньому стані за накладною №44750487 від 24 липня 2024 року для навантаження вантажу — олії соєвої сирої нерафінованої.
25 липня 2024 року вагон був розкредитований вантажоодержувачем, що підтверджується відповідними відмітками у накладній, та прийнятий товариством з обмеженою відповідальністю «Атлантик Груп» до навантаження.
Вказаний вагон було подано під навантаження на під`їзну колію товариства з обмеженою відповідальністю «Гідросенд», про що складено пам`ятку про подавання вагонів форми ГУ-45 №242 від 25 липня 2024 року об 11 год. 15 хв., а також вчинено відповідний запис в Книзі повідомлень форми ГУ-2 (а.с.140-141).
Вантажовласник – товариство з обмеженою відповідальністю «Атлантик Груп» для підписання зазначеного документа не з`явився, що зафіксовано актом загальної форми ГУ-23 №682.
Листом від 26 липня 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Гідросенд» (власник під`їзної колії) звернулося до ДС станції «Лівобережна» про забирання з під`їзної колії завантаженої цистерни (вагону) №77247021 на станцію Лівобережну в зону митного контролю.
Позивач отримав звернення власника під`їзної колії 26 липня 2026 року (а.с.143). 
Отже, 26 липня 2024 вагон №77247021 було завантажено та забрано з під`їзної колії товариства з обмеженою відповідальністю «Гідросенд», про що складено пам`ятку про забирання вагонів форми ГУ-45 №225.
Представник відповідача для підписання пам`ятки не з`явився, що підтверджується актом загальної форми ГУ-23 №686.
Після навантаження вагон було виставлено на станційну колію №4 для проходження митного контролю.
У зв`язку з відсутністю оформлених перевізних документів зі сторони вантажовідправника, 26 липня 2024 року було складено акт загальної форми ГУ-23 №688 про початок затримки вагону з причини очікування оформлення перевізних документів.
В своєму листі від 19 листопада 2024 року №1911-1 (а.с.54) товариство з обмеженою відповідальністю «Атлантик Груп» вказало, що забороняє подачу вагону №77247021 з вантажем на під`їзні колії товариства з обмеженою відповідальністю «Гідросенд», вивантаження та будь-які інші дії стосовно даного вагону.
З урахуванням наведених вище доказів суд відхиляє доводи відповідача стосовно того, що позивачем самостійно та безпідставно було виставлено вагон № 77247021 на колії загального користування, що в подальшому стало підставою для нарахування спірної суми зборів та плат.
З початку затримки вагону і станом на момент розгляду справи товариство з обмеженою відповідальністю «Атлантик Груп» не сформувало та не подало документи для здійснення перевезення.
Також судом враховано, що рішенням Господарського суду Черкаської області від 11 червня 2025 року у справі № 925/33/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агрологістика» до товариства з обмеженою відповідальністю «»Атлантик Груп» та до акціонерного товариства «Укрзалізниця», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: товариства з обмеженою відповідальністю «Органік Терра», приватного акціонерного товариства «Трансфорвардінг Лімітед АГ» про витребування майна із чужого незаконного володіння та зобов`язання вчинити дії витребувано з незаконного володіння товариства з обмеженою відповідальністю «Атлантик Груп» вагон № 77247021 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Агрологістика Україна», в іншій частині позову відмовлено.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 29 січня 2026 року рішення Господарського суду Черкаської області від 11 червня 2025 року та додаткове рішення від 18 червня 2025 року у справі №925/33/25 залишено без змін.
Під час розгляду вказаної вище справи судом було встановлено, що 11 серпня 2022 року між приватним акціонерним товариством «Трансфорвардінг Лімітед АГ» (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Агрологістика Україна» (орендар) було укладено договір оренди цистерн №22/ЦС-2022 (далі - договір оренди), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування (оренду) залізничні цистерни моделі 15-1443-15 (цистерни, вагони), які є власністю орендодавця, для здійснення перевезень вантажів відповідно до довідника «Моделі вантажних вагонів» (СЖА 2004 18) (пункт 1.1 договору оренди).
19 січня 2023 року між орендодавцем та орендарем укладено акт прийому-передачі №24 до договору оренди цистерн №22/ЦС-2022 від 11 серпня 2022 року, згідно з яким орендодавець передає, а орендар приймає в оренду, на умовах договору оренди цистерн №22/ЦС-2022 від 11 серпня 2022 року залізничні цистерни у кількості чотири одиниці: вагон №77247021 (дата виготовлення вагону 01 грудня 1987 року, модель вагону - 15-1443П), вагон №77234474 (дата виготовлення вагону 01 листопада 1986 року, модель вагону - 15-1443П), вагон №77228658 (дата виготовлення вагону 01 грудня 1986 року, модель вагону - 15-1443П), вагон №77229243 (дата виготовлення вагону 01 грудня 1986 року, модель вагону - 15-1443П).
Додатковою угодою №12 від 19 грудня 2023 року до договору оренди цистерн №22/ЦС-2022 від 11 серпня 2022 року сторони продовжили строк дії договору до 31 грудня 2024 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх погашення.
03 липня 2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Агрологістика Україна» (виконавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Атлантик Груп» (замовник) було укладено договір №030723/ЦС (далі - договір №030723/ЦС), за умовами якого виконавець зобов`язується за письмовою та узгодженою заявкою від замовника, за плату і за рахунок замовника виконати або організувати виконання послуг по наданню у тимчасове платне користування замовника залізничного рухомого складу для перевезення вантажу територією України та країн СНД, окрім зони проведення бойових дій, тимчасово окупованих територій, АР Крим, Республіки Білорусь, російської федерації, Ірану, Грузії, Азербайджану, Монголії, Китаю, Афганістану (пункт 1.1 договору №030723/ЦС).
Замовник зобов`язується не допускати знаходження (простій) вагонів наданих під перевезення виконавцем, на станціях навантаження/вивантаження більш за термін погоджений сторонами у додатках до цього договору. Термін перебування рухомого складу на станції призначення (навантаження/вивантаження) обчислюється від дати його прибуття на станцію призначення. Датою прибуття і відправлення сторони визнають дату, вказану у перевізних документах або за даними ГІОЦ УЗ (пункт 2.1.6 договору №030723/ЦС).
Замовник зобов`язаний використовувати рухомий склад для перевезень вантажів тільки у суворій відповідності із узгодженими заявками (додатками), забезпечувати збереження вагонів наданих виконавцем, під час їх знаходження у відповідальності замовника або його контрагентів (вантажовідправників/вантажоодержувачів) (пункт 2.1.7 договору №030723/ЦС).
Замовник зобов`язаний при припиненні користування рухомим складом, відправити порожні вагони на станцію, вказану виконавцем в технічно та комерційно справному стані, попередньо очищені від залишків вантажу (промиті/пропарені), комерційно і технічно придатні для перевезень вантажів, під які вони прямують з-під вивантаження за реквізитами виконавця (пункт 2.1.10 договору №030723/ЦС).
Згідно з додатком №19 від 30 вересня 2024 року до договору №030723/ЦС замовник замовив у виконавця послугу по наданню у тимчасове платне користування залізничного рухомого складу для перевезення вантажу на наступних умовах: вантаж: рослинна олія; тип рухомого складу: вагони - цистерни для перевезення рослинної олії; станція відвантаження: Лівобережна (427900) Півд.зал.; станція призначення: Ізов (експ.ПКП) (352609) Львівська зал.; кількість вагонів: 1 вагон; номера вагонів: 77247021.
22 червня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Органік Терра» (продавець) та MERMAID SIAM CO. LTD. (покупець) було укладено договір №ORG-E-1, відповідно до умов якого продавець постачає, а покупець приймає та оплачує товар, зазначений в інвойсах, які є невід`ємною частиною цього договору.
26 липня 2024 року між продавцем та покупцем за договором №ORG-E-1 був укладений інвойс №ORG-ERT-Z5, згідно з яким була передбачена поставка на умовах договору №ORG-E-1 від 22 червня 2024 року олії соєвої сирої у кількості 60 тонн, вантажоотримувачем визначено Bifiole Sp z o.o. (адреса ul. Henryka Sienkiewicza 1. 42-600 Tarnowskie Gory, Poland).
01 липня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Торгова Фірма Галаксі» (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Органік Терра» (покупець) було укладено договір поставки №0559, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати у власність (поставити), а покупець прийняти та оплатити олію та шрот українського виробництва (товар), кількість та ціна яких зазначаються у видаткових накладних.
22 липня 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Торгова Фірма Галаксі» поставило, а товариство з обмеженою відповідальністю «Органік Терра» прийняло олію соєву у кількості 740,00 тонн на загальну суму 16 428 000 грн. 00 коп., що підтверджено видатковою накладною №73.
27 липня 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Органік Терра» для здійснення перевезення на адресу Bifiole Sp z o.o., здійснило завантаження 60 тонн олії соєвої у вагон №77247021, який був наданий перевізником товариством з обмеженою відповідальністю «Атлантик Груп», про що була складена митна декларація №24UA901030001459U5.
Згідно ІНВОЙСУ (рахунок-фактура) від 10 липня 2024 року, товариство з обмеженою відповідальністю «Атлантік Груп», як експедитор, на виконання договору №1605 від 16 травня 2022 року зобов`язується здійснити експедиторські послуги з відвантаження олії соєвої для клієнта Agro-Trade Corporation LTD, у тому числі і у спірному вагоні.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Атлантик Груп» не відправило вагон з вантажем олії соєвої вантажоотримувачу Bifiole Sp z o.o. (адреса ul. Henryka Sienkiewicza 1. 42-600 Tarnowskie Gory, Poland) у строк до кінця липня 2024 року.
Листом товариство з обмеженою відповідальністю «Органік Терра» №0210-1 від 02 жовтня 2024 року, просило Акціонерне товариство "Укрзалізниця" забезпечити подачу вагонів №77247021 та №51079028 до розвантаження з них олії соєвої, які станом на 02 жовтня 2024 року знаходяться на станції Лівобережна.
Листом товариство з обмеженою відповідальністю «Органік Терра» №1110-1 від 11 жовтня 2024 року, повідомило залізницю, що у зв`язку із затримкою поставки та відмовою отримувача від партії товару, митні декларації були анульовані, але товар не повернуто до власності товариства з обмеженою відповідальністю «Органік Терра», а утримується товариством з обмеженою відповідальністю «Атлантик Груп». У зв`язку з чим товариство просило акціонерне товариство «Укрзалізниця» організувати вивантаження олії соєвої у кількості 128 тонн з вагонів №77247021 та №51079028 на адресу товариства з обмеженою відповідальністю «Органік Терра».
29 листопада 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Органік Терра» (продавець) та MERMAID SIAM CO. LTD. (покупець) було підписано додаткову угоду №1 до договору №ORG-E-1 від 22 червня 2024 року, згідно з якою сторони за договором у зв`язку із домовленістю сторін дійшли взаємної згоди достроково розірвати (припинити) дію договору з 29 листопада 2024 року.
Згідно з пунктом 3 додаткової угоди №1 до договору №ORG-E-1 від 22 червня 2024 року, між сторонами не реалізовані договірні зобов`язання з поставки партії товару, що знаходиться у залізничному вагоні-цистерні №77247021.
Сторони дійшли згоди здійснити розрахунок за відвантажені партії товару за договором згідно з інвойсами. Не поставлена партія товару підлягає поверненню продавцю. Сторони не мають жодних фінансових претензій одна до одної.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрологістика Україна»  своїм листом №0111-1 від 01 листопада 2024 року просило товариство з обмеженою відповідальністю «Атлантик Груп» повернути вагон №77247021 з тимчасового платного користування за реквізитами: станція призначення: Кагамлицька (код 428207, Південної залізниці; отримувач: вагонне депо Кременчук; код отримувача: 9818; адреса отримувача: 39612, Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Вагонна, 13).
19 листопада 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Атлантик Груп» направило листа №1911-1 начальнику станції Лівобережна Півд.ЗД, у якому забороняє подачу вагону №77247021 з вантажем «Масло соєве сире» на під`їзні колії товариства з обмеженою відповідальністю «Гідросенд», вивантаження та будь-які дії стосовно цього вагону.
06 грудня 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Агрологістика Україна» надіслало на адресу товариства з обмеженою відповідальністю «Атлантик Груп» вимогу №0512-1 від 05 грудня 2024 року, у якій на підставі пункту 9.2 повідомив товариство про припинення дії договору №030723/ЦС від 03 липня 2023 року з 31 грудня 2024 року та вимагав повернути вагон №77247021 з тимчасового платного користування за реквізитами: станція призначення: Кагамлицька (код 428207, Південної залізниці; отримувач: вагонне депо Кременчук; код отримувача: 9818; адреса отримувача: 39612, Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Вагонна, 13.
У цій вимозі, товариство з обмеженою відповідальністю «Агрологістика Україна» також просило товариство з обмеженою відповідальністю «Атлантик Груп» для врегулювання договірних відносин та зменшення витрат обох товариств, задовольнити цю вимогу шляхом сплати заборгованості за договором та повернути вагон №77247021 з тимчасового платного користування за реквізитами, оскільки ця вимога є повідомленням про припинення дії договору №030723/ЦС від 03 липня 2023 року.
Своїм листом №19/Г/24 від 26 грудня 2024 року, товариство з обмеженою відповідальністю «Органік Терра» просило товариство з обмеженою відповідальністю «Атлантик Груп» негайно повернути вантаж (продукцію), яка знаходиться у вагоні цистерни №77247021 у строк не пізніше 27 грудня 2024 року .
19 лютого 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Агрологістика Україна» надіслало на адресу товариства з обмеженою відповідальністю «Атлантик Груп» вимогу №1702-1 від 17 лютого 2025 року, у якій у зв`язку із припиненням договору №030723/ЦС від 03 липня 2023 року вимагало від товариства з обмеженою відповідальністю «Атлантик Груп» повернути вагон №77247021 з тимчасового платного користування за відповідними реквізитами.
29 березня 2025 року Agro-Trade Corporation LTD направило повідомлення товариству з обмеженою відповідальністю «Атлантик Груп», у якому зазначено, що відповідно до заявки №36 від 19 липня 2024 року Agro-Trade Corporation LTD надало завдання товариству з обмеженою відповідальністю «Атлантик Груп» на надання транспортно-експедиційних послуг згідно з договором №1605 від 16 травня 2022 року з організації перевезень вантажу - олії соєвої вагоном №77247021 від вантажовідправника - товариства з обмеженою відповідальністю «Органік Терра» вантажоотримувачу - Bifiole Sp z o.o. Строк виконання заявки - липень 2024 року, проте заявку не було виконано, та у зазначений строк, вантаж доставлено не було. Agro-Trade Corporation LTD здійснило на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Атлантик Груп» оплату за перевезення вантажу у сумі 31 681,11 євро.
У зв`язку з наведеним, Agro-Trade Corporation LTD просило товариство повернути вантаж, який знаходиться у вагоні №77247021 вантажовідправнику - товариству з обмеженою відповідальністю «Органік Терра» та повернути Agro-Trade Corporation LTD невикористану оплату за перевезення вантажу.
В зв`язку з чим суд апеляційної інстанції під час розгляду вказаної вище справи дійшов висновку, що акціонерне товариство «Укрзалізниця» як перевізник, зберігає як вагон № 77247021, так і вантаж «олія соєва», що знаходиться у ньому, на станційних коліях станції Лівобережна регіональної філії, виступаючи зберігачем цього вантажу, а товариство з обмеженою відповідальністю «Атлантик Груп» є особою, яка передала вагон №77247021 з вантажем «олія соєва» на зберігання акціонерному товариству «Укрзалізниця».
Відповідно до ч. 4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач звертався до відповідача з вимогами щодо сплати заборгованості та надання розпоряджень стосовно вантажу (листи від 02 вересня 2024 року №Д-02-06/397 та від 16 жовтня 2024 року №НЗ-1-34/2251), однак відповіді отримано не було, заборгованість не сплачено.
14 жовтня 2024 року Кропивницька митниця Державної митної служби України листом № 7.22-1/17.1/14/3726 повідомила позивача за його зверненням № НЗ-1-34/2219 від 10 жовтня 2024 року, що митна декларація №24 UA901030001459U5 від 27 липня 2024 року щодо залізничного вагону № 77247021 з вантажем олія соєва сира нерафінована, за зверненням товариства з обмеженою відповідальністю «Органік Терра», визнана недійсною 10 вересня 2024 року, у зв`язку з порушенням строків поставки та відміною зовнішньоекономічної операції.
З матеріалів справи вбачається, що за надані послуги працівниками станції Лівобережна було нараховано відповідачу плату на загальну суму 1 279 483,00 грн без ПДВ (1 535 379 грн. 60 коп. з ПДВ) по накопичувальній картці форми ФДУ-92 №01040028, що включає:
- збір за зберігання вантажу протягом 247 діб – 304 639 грн. 90 коп. без ПДВ;
- охорона вантажу – 732 122 грн. 50 коп. без ПДВ;
- плата за користування власними вагонами по актам затримки – 242 720 грн. 60 коп. 
У зв`язку з відсутністю коштів на особовому рахунку виникла дебіторська заборгованість перед акціонерним товариством «Укрзалізниця» по вагону №77247021 в сумі 1 535 379 грн. 60 коп. (з ПДВ), про що оформлено накопичувальну картку № 01040028.
Тобто, нарахування оформлені накопичувальною карткою форми ФДУ-92 №01040028, яку було направлено відповідачу для підписання, однак останній її не підписав, що підтверджується актом загальної форми ГУ-23 №320.
З метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено претензію від 14 квітня 2025 року №Д-02-05/4, яка залишена відповідачем без відповіді.
Судом враховано, що статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.
Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
За змістом з ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, припинення правовідношення, відшкодування збитків та іншим способом відшкодування майнової шкоди або іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525);
Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.;
Згідно ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу. 
Статтею 920 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами). 
Стаття 3 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачає, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України «Про транспорт», цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативно – правові акти, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.
За приписами ст.8 Закону України «Про залізничний транспорт» перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах. Для забезпечення виконання договірних зобов`язань здійснюється перспективне та поточне планування перевезень. Умови та порядок організації перевезень, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1998 року № 457 затверджений Статут залізниць України (далі - Статут).
Відповідно до ст.ст. 2, 3 Статуту, ним визначаються обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом залізниць регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту. Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування.
Стаття 6 Статуту визначає, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.
Стаття 46 Статуту встановлює, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 76 Статуту час перебування вагонів під навантаженням і вивантаженням у разі обслуговування залізничної під`їзної колії локомотивом залізниці визначається з моменту фактичної подачі вагонів на місце навантаження або вивантаження до моменту одержання станцією від підприємства повідомлення про готовність вагонів до забирання. Час знаходження вагонів на залізничних під`їзних коліях, що обслуговуються їх локомотивами, визначається з моменту передачі вагонів на передавальних коліях. 
Положення ст. 119 Статуту визначають, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати. Якщо подання вантажовідправнику на його замовлення порожніх спеціальних вагонів затримується з вини вантажовідправника, з нього стягується плата за весь час затримки вагонів на станції навантаження.
Відповідно до положень ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.
Плата за користування вагонами нараховується відповідно до Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25 лютого 1999 року №113.
Згідно з пунктом 3 розділу ІІ зазначених Правил користування вагонами і контейнерами облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23.
Відповідно до п. 3 розділу 2 Правил користування вагонами і контейнерами облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам`яток про видачу/ приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6). 
Пунктом 4 розділу 2 Правил користування вагонами і контейнерами визначено, що відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами. 
Відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватися працівником станції і вантажовласника щоденно або в періоди пред`явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці. 
У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов`язаний підписати відомість із зауваженнями. 
Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника. 
Час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у Пам`ятці про подавання/забирання вагонів, яка оформляється після закінчення приймально-здавальних операцій.
Пам`ятка підписується відповідальною особою станції вантажовласника. 
За приписами п. 5 розділу 3 Правил користування вагонами і контейнерами плата за користування нараховується за кожний вагон і контейнер після прийняття його залізницею від вантажовласника. У разі неповернення залізниці вантажовласником вагона (контейнера) протягом 15 діб після прийняття їх вантажовласником плата за користування за ці 15 діб, а потім за кожні 5 діб стягується, не очікуючи повернення вагона (контейнера). 
Відповідно до п. 6 розділу 3 Правил користування вагонами і контейнерами час користування обчислюється окремо для кожного вагона і контейнера за його номером. Номерному обліку часу користування підлягають усі вагони і контейнери, подані під вантажні операції на місцях загального користування, а на місцях незагального користування - вагони і контейнери парку залізниць України й інших держав, передані на під`їзні колії або орендовані ділянки колій. Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. 
Згідно з п. 12 розділу 3 Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. Причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку вагонів. 
Відповідно до п. 8 Правил зберігання вантажів (статті 12, 46 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України 21 листопада 2000 року № 644 (далі - Правила зберігання вантажів) збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо). 
Пунктом 9 Правил зберігання вантажів передбачено, що за зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевезення (у тому числі під митним оформленням та з інших причин, не залежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки. Факт затримки вантажу засвідчується актом загальної форми. Якщо вантаж для відправлення завозиться на місця загального користування частинами і в день завезення першої частини не був зданий повністю, то збір за зберігання нараховується за кожну ввезену частину вантажу. Збір у таких випадках визначається як сума зборів за ввезені частини вантажу. Час зберігання кожної частини завезеного вантажу визначається від моменту ввезення цієї частини до моменту оформлення перевізних документів. У такому самому порядку визначається збір за зберігання вантажу на складі станції відправлення, поверненого на вимогу відправника. 
Міністерством транспорту та зв`язку України виданий наказ від 26 березня 2009 року № 317 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 15 квітня 2009 року за № 340/16356) «Про затвердження Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги та Коефіцієнтів, що застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги», пунктом 31.5 якого встановлено, що в разі затримки вантажу, що охороняється, на станціях з причин, не залежних від залізниці, з відправника (одержувача, експедитора) додатково справляється плата згідно з табл. 4.
Згідно із ч. 1 ст. 26 Закону України «Про залізничний транспорт», обставини, які можуть слугувати підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами. 
Правилами складання актів, що затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 року № 334 (далі - Правила складання актів) передбачено, що при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира складаються комерційні акти та акти загальної форми. 
Акти загальної форми ГУ-23 складаються для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта. 
Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами (п. 3 Правил складання актів). 
Належним і допустимим доказом на підтвердження факту настання відповідних подій - затримки вагонів на станції є акт загальної форми ГУ-23, що складений згідно з додатком № 6 до Правил користування вагонами і контейнерами. 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 904/5743/16. 
Статтею 62 Статуту визначено, що у разі несвоєчасного внесення вантажовідправником, вантажоодержувачем, експедитором належної плати, зборів та штрафів справляється пеня за кожний день затримки у розмірі, встановленому законодавством; відправка, видача вантажів можуть бути затримані до внесення платежів; за час затримки відправник, одержувач, експедитор сплачують за користування вагонами (контейнерами), залізниці плату, передбачену статтею 119 цього Статуту. 
Підстави звільнення вантажовласника від плати за користування вагонами передбачено ст. 121 Статуту та п. 16 Правил користування вагонами і контейнерами, які є вичерпними. 
Зокрема, ст. 121 Статуту та п. 16 Правил користування вагонами і контейнерами передбачено, що вантажовідправник, вантажоодержувач, порт звільняються від плати за користування вагонами і контейнерами: а) якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи; б) у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником; в) у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред`явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці. Час такої затримки зазначається у графі «Примітки» Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами). 
Факт затримки вагона у період з 26 липня 2024 року по 31 березня 2025 року належним чином підтверджується актами загальної форми ГУ-23, пам`ятками форми ГУ-45, відомостями плати форми ГУ-46 та накопичувальною карткою, які відповідають вимогам нормативно-правових актів та є належними доказами у справі.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що нарахування позивачем плати за користування вагонами, збору за зберігання вантажу, витрат на охорону здійснено правомірно, відповідно до умов договору та вимог законодавства.
Щодо заяви відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності судом враховано наступне:
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. 
Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Частиною 3 ст. 925 ЦК України, яка є загальною нормою, визначено, що до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів).
Водночас ч. 1 ст. 258 ЦК України встановлює, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.
Позивач звернувся до суду з позовом 08 липня 2025 року.
Частиною 5 ст. 315 ГК України (втратив чинність 28 серпня 2025 року на підставі Закону № 4196-IX від 09 січня 2025 року) було встановлено, що для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.
За приписами ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.
У п. 7.3 Договору сторони встановили, що строк позовної давності за вимогами перевізника до замовників, що випливають з правовідносин сторін за договором, становить один рік.
Враховуючи погоджений сторонами строк позовної давності щодо спірних вимог в один рік, спірний період нарахування з 26 липня 2024 року по 31 березня 2025 року, формування 01 квітня 2025 року накопичувальної картки №11040028 на суму 1 535 379 грн. 60 коп. з ПДВ, звернення позивача до суду з даною позовною заявою – 08 липня 2025 року суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено спеціальний строк позовної давності. 
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17).
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Надані позивачем докази на підтвердження викладених у позові обставин, є більш вірогідними, ніж докази, надані відповідачем на їх спростування.
Розрахунок боргу відповідач належними та допустимими доказами не спростував. 
Отже, позов підлягає задоволенню повністю.
Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України. 
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд 
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Атлантик Груп», вул. Університетська, 33, м. Черкаси, ідентифікаційний код 40641829 на користь акціонерного товариства «Українська залізниця», вул. Єжи Гедройця, 5, м. Київ, ідентифікаційний код 40075815 – 1 535 379 грн. 60 коп. боргу та 18 424 грн. 56 коп. судового збору.
Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України. 

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України. 

Повне рішення складено 31 березня 2026 року. 

Суддя А.В.Васянович