ЄУН 193/203/26
Провадження 2/193/295/26
Р І Ш Е Н Н Я  
іменем України    

20 квітня 2026 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області 
у складі: головуючого судді Томинця О. В.,
за участі секретаря судового засідання  Оселедець О. І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог.
11.02.2026 до Софіївського районного суду надійшов цивільний позов ТОВ «Деал Фінанс Груп» до відповідача ОСОБА_1 , згідно вимог якого просить ухвалити судове рішення про стягнення з відповідача заборгованість за договором №71642645 від 28.06.2025 у розмірі 18810 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн., та судовий збір у розмірі 2662, 40 грн..
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28.06.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у кредит №71642645 за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 10000,00 грн, строком на 30 днів (з 28.06.2025 по 27.07.2025), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0.500%, які нараховуються на суму кредиту ,виходячи із строку фактичного користування кредитом, за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту та включаючи день (дату) його повернення, до повного погашення заборгованості за договором, комісія за надання кредиту складає 15.00% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 1500,00 грн). У разі порушення Позичальником/Відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4,00% за понадстрокове користування кредитом на тіло кредиту за кожен день понадстрокового користування. 
27.07.2025 між позикодавцем та позичальником/відповідачем за ініціативою останнього укладено Додаткову угоду № 15439504 до договору позики №71642645, за умовами якої сторони домовились продовжити (пролонгація) строк кредитування на 30 днів (загальний строк кредитування становить 60 днів), тобто до 26.08.2025 та змінено денну процентну ставку з 0,5 % на 1 % . 
Договір кредиту та додаткову угоду до нього підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_2) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
16.09.2025 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі ТОВ «1 БАНК») та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» уклали Договір факторингу №16/09/25 за умовами якого, останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором кредиту №71642645 від 28.06.2025. Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми основного боргу за договором кредиту, заборгованості за процентами та інших нарахувань - не виконав, ні перед первісним кредитором, ані перед позивачем. Враховуючи здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту, які складають - 1500 грн, заборгованість останнього за договором складає 18 810 грн, зокрема: 8500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4050 грн - сума заборгованості за процентами; 1500 грн - сума заборгованості за комісією; 4760,00 грн - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. Вказану суму заборгованості та судові витрати позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку.
Заяви (клопотання) учасників справи та процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 02.03.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, витребувано з АТ «Універсал Банк» інформацію про підтвердження факту належності платіжної картки відповідачу та підтвердження зарахування коштів на дану платіжну картку грошових коштів.
Представник позивача у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в поданій позовній заяві просили розгляд справи проводити за відсутності їхнього представника, проти заочного розгляду справи не заперечували.
Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, натомість до суду надав клопотання про розгляд справи без його участі, заперечує в частині стягнення із нього відсотків, оскільки він є діючим військовослужбовцем, про що надав документальні підтвердження, і тому вважає, що він не повинен сплачувати відсотки за користування кредитом.
Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Фактичні обставини справи
Дослідивши письмові матеріали справи, вивчивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 28.06.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у кредит №71642645 за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 10000,00 грн, строком на 30 днів (з 28.06.2025 по 27.07.2025), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,500%, яка нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15,00% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 1500,00 грн). У разі порушення Позичальником/Відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4,00% за понадстрокове користування кредитом на тіло кредиту за кожен день понадстрокового користування. 
Крім того, із п. 6.1 Договору надання коштів у кредит судом встановлено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи зі строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором.
Також зі змісту п. 5.5 Договору суд встановив, що цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-комунікаційних систем, із застосуванням електронного підпису позикодавця та електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальника згідно Закону України «Про електронну комерцію», у сторін договору виникають цивільні права та обов`язки.
Вказаний договір підписаний одноразовим ідентифікатором: 15784 (а.с.6-8).
Із додатку №1 до Договору надання коштів у кредит «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит» видно, що датою видачі кредиту є 28.06.2025, датою платежу 27.07.2025, чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період 13 000 грн., сума кредиту за договором/погашення суми кредиту 10 000 грн. , 1500 грн. проценти за користування кредитом. Вказаний додаток №1 до Договору містить електронний підпис відповідача одноразовий ідентифікатор: 15784 (а.с. 17).
27.07.2025 між ТОВ "1 БАНК" та відповідачем за ініціативою останнього укладено Додаткову угоду №15439504 до договору №71642645 від 28.06.2025, за умовами якої сторони домовились продовжити строк кредитування на 30 днів в результаті чого загальний строк кредитування змінився з 30 днів на 60 днів (до 26.08.2025) та змінити денну процентну ставку (фіксовану) з 0,500% на 1,00%. Додаткову угоду до нього підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 00562 (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_2) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Крім того, із квитанції АТ «Таскомбанк» №135106b9-bd4f-4803-8e72-7bde01a804be від 28.06.2025 видно, що первісним кредитором через означену банківську установу 28.06.2025 о 09 год. 22 хв. 43 сек. було здійснено перерахунок суми кредиту в розмірі 10000,00 грн. на картковий рахунок НОМЕР_1 , код авторизації: 161067 (а.с.21 на звороті).
Виходячи з наведеного, позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору та отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 10 000,00 грн. Крім того, факт отримання кредиту не оспорювалось і самим відповідачем під час розгляду справи.
16.09.2025 ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» уклали Договір факторингу №16/09/25 за умовами якого, останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором №71642645 від 28.06.2025 (а.с. 22-28).
Відповідно до Реєстру прав вимог від 23.12.2025 до договору факторингу №16/09/25 від 16.09.2025 ТОВ «Деал Фінанс Груп» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18810 грн., з яких: 10 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4050 грн - сума заборгованості за процентами; 1500 грн - сума заборгованості за комісією; 4760 грн - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування (а.с. 29).
Правове врегулювання правовідносин.
Правовими нормами ст. 526, 527 і 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлений термін. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У ч. 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У ст. 3 указаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом ч.ч. 3, 4, 6 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Правовими нормами ст. 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до положень ст.ст. 12 і 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У ч. 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу(фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Судом встановлено, що позивачем доведені заявлені позовні вимоги, а саме факт укладання договору надання коштів у кредит № 71642645, факт набуття права вимоги та факт наявності заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 18 810 грн шляхом надання належних та допустимих доказів, які містяться в матеріалах справи, та не спростовуються відповідачем.
При цьому, відповідачем належних та допустимих доказів виконання зобов`язань за договором надання коштів, ні перед первісним кредитором, ні перед позивачем не надано, у зв`язку з чим суд суд доходить висновку, що відповідач умови кредитного договору не виконує, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість по тілу кредиту, комісії та по відсоткам.
Таким чином суду доведено про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за основним боргом у сумі 8500,00 грн.
Водночас щодо стягнення заборгованості за відсотками та заборгованості за відсотками нараховані за понадстрокове користування, розмір яких заперечується відповідачем, з огляду на те, що він з 28.11.2024 був мобілізований, брав безпосередню участь у активних бойових діях, і на даний час є діючим військовослужбовцем, що підтверджено відповідними записами його військового квитка серії НОМЕР_2 від 06.04.2015 (а.с. 60), посвідченням серії НОМЕР_3 від 04.04.2025, який надає пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с. 60), а також довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України видана ВЧ НОМЕР_4 , згідно якої видно, що відповідач 03.02.2025 по 30.04.2025 брав безпосередню участь у активних бойових діях перебуваючи у Харківській області Куп`янському районі Курилівській сільській ТГр.
Отже, наданими доказами видно, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 28.11.2024 по теперішній час та має право на пільги, встановлені для військовослужбовців.
Відповідно до п.п. 3 п. 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Пунктом 3 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію п.п. 3 п. 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.
Згідно з положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року.
За змістом ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті, є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу.
У ч. 4 ст. 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду.
Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду.
Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надано визначення поняттю демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, на організацію і штати мирного часу.
Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі №813/402/17дійшла висновку про те, що за змістом наведених вище визначень, навіть за не введення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи.
Відповідно до п. 13 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення.
Аналіз ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» дає підстави зробити висновок, що перелік пільг військовослужбовців та членів їх сімей закріплений у п. 1-12 цього Закону та право на отримання саме цих пільг потребує наявність відповідного посвідчення.
Разом з цим, п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.
Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі №522/12270/15-ц.
Крім того, указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/202 в Україні введено воєнний стан, який наразі триває.
Таким чином, ОСОБА_1 , як військовослужбовцю, не повинні були нараховуватися проценти за кредитним договором, оскільки на нього поширювалися пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині задоволенню заборгованості за відсотками та заборгованості за відсотками нарахованими за понадстрокове користувач не підлягають задоволенню. 
За таких обставин, суд доходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення із відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання коштів у кредит № 71642645 від 28.06.2025 у розмірі 10 000 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 8500 грн., та заборгованості за комісією 1500 грн., в іншій частині позовних вимог позивача слід відмовити.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу.
Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.
Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц.
Суд встановив, що понесені ТОВ «Деал Фінанс Груп» витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 4500 грн. підтверджуються матеріалами справи: ордером на надання правничої допомоги, договором про надання правової допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 з переліком видів послуг адвоката, витягом з Акту №4-ДІЛ приймання-передачі наданої правничої договори, яким визначено вартість години роботи адвоката та визначена вартість юридичних послуг, наданих адвокатом Ткаченко Ю.О., в загальній сумі 4500 грн., а також кількість часу витраченого на надану правову допомогу з детальним переліком проведеної роботи, є завищеними, що суперечить принципу пропорційності розподілу судових витрат.
Враховуючи викладене, з урахуванням складності справи, виконаної адвокатом роботи, керуючись принципами співмірності та розумності судових витрат, критерієм реальності адвокатських витрат, а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, заявленої у справі ціни позову та значення справи для сторін, суд вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» 2500 грн. витрат на професійну правничу допомогу, оскільки дана справа не потребувала надскладних інтелектуальних зусиль адвоката, а отже вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК на користь позивача з відповідача підлягають також стягненню витрати ТОВ «Деал Фінанс Груп» зі сплати судового збору пропорційно задоволених вимог у розмірі 1415,42 грн. 
Керуючись ст. 81, 141, 142, 263, 265 -268, 279, 354, 355 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» загальну суму заборгованості за договором про надання коштів у кредит № 71642645 від 28.06.2025, яка утворилася станом на 23.12.2025 у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 коп., з яких: 8500 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 1500 грн. заборгованість за комісією.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» судовий збір у розмірі 1415 (одна тисяча чотириста п`ятнадцять) гривень 42 копійки та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.
У задоволенні решти частини вимог - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп», ЄДРПОУ 44280974, адреса: вул.. Садова, 31/33, офіс 40/3, м. Ірпінь, 08205.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 20.04.2026.
Суддя    О. В. Томинець