Справа № 420/24274/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабенка Д.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Центральної Військово-лікарської комісії Збройних Сил України, Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» про визнання протиправними та скасування постанов та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
21 липня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Центральної Військово-лікарської комісії Збройних Сил України, Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь», в якій позивач просить суд:
визнати протиправною та скасувати постанову позаштатної гарнізонної військово-лікарської комісії Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» №3, яка оформлена свідоцтвом про хворобу №2180С від 25.11.2024 року, в частині п.12 щодо встановлення причинного зв`язку захворювання «Травма, НІ, не пов`язана із проходженням військової служби»;
визнати протиправною та скасувати постанову Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, яка оформлена протоколом засідання штатної ВЛК №2025-0512-1024-0069-7 від 12.05.2025 року в частині відмови у зміні причинного зв`язку захворювання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з «Травма, НІ, не пов`язана із проходженням військової служби» на «Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби»;
зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України переглянути постанову позаштатної гарнізонної військово-лікарської комісії Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» №3, яка оформлена свідоцтвом про хворобу №2180С від 25.11.2024 року та замінити в частині п. 12 формулювання причинного зв`язку захворювання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з «Травма, НІ, не пов`язана із проходженням військової служби» на «Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби».
Стислий виклад позиції позивача.
В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 17.03.2023 був призваний на військову службу по мобілізації відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 щодо оголошення загальної мобілізації, що підтверджується довідкою №2088 від 30.11.2024, виданою Військовою частиною НОМЕР_1 Міністерства оборони України.
Представник позивача вказує, що 14.02.2023 позивачем формально було пройдено медичний огляд ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 , за записами лікарів терапевта, хірурга, невропатолога, офтальмолога, лора, дерматовенеролога, психіатра, стоматолога від 14.02.2023, позивач був визнаний придатним на підставі ст. – (не вказано) графи ІІІ Розкладу хвороб, що підтверджується п.10 Результати медичного обстеження спеціалістами картки обстеження та медичного огляду.
В позовній заяві зазначено, що позивач повідомляв лікарю офтальмологу ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 про проблеми із зором, які виникли у нього у 1996 році, тобто до проходження ним військової служби, однак це все було проігноровано, жодних обстежень, в тому числі додаткових позивач не проходив, проте у п. 10 Результати медичного обстеження спеціалістами картки обстеження та медичного огляду наявний запис лікаря офтальмолога від 14.02.2023 про придатність до військової служби, жодних медичних документів, які б підтвердили проходження позивачем обстеження лікарем офтальмологом не має, і відповідно і не могли бути наявні, так як таких обстежень позивач не проходив.
Представник позивача вказує, що 14.02.2023 ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно позивача було прийнято довідку ВЛК №16 про придатність до військової служби та останнього було призвано на військову службу.
В подальшому, як зазначено у позовній заяві, під час проходження військової служби позивач дійсно в період з 08.06.2023 до 05.10.2023, з 23.10.2023 до 23.02.2024, з 01.03.2024 до 02.07.2024, з 09.09.2024 до 01.12.2024, з 18.12.2024 до 19.02.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Представник позивача звертає увагу, що 05.11.2024 позивач пройшов обстеження у лікаря офтальмолога, що підтверджується заключенням щодо зору з даними правого та лівого ока (уз-сканування), зображеннями лівого та правого ока від 05.11.2024 на 4 арк. (ПРП, ОКТ), зображенням ОЗ ОД від 13.11.2024.
Як зазначає представник позивача, 15.11.2024 позивач отримав медичний висновок про перебування його на консультації в поліклініці інституту з діагнозом: «Праве око. Контузія очного яблука. Міопія слабкого ступеня. Хоріоретинальний центральний рубець. Розрив макулярної ділянки. Деструкція скловидного тіла. Оптична нейропатія (задня, ішемічна). Ліве око Міопія слабкого ступеня. Деструкція скловидного тіла. Оптична нейропатія (задня, ішемічна). Рекомендовано: Перспектив для відновлення зору на праве око немає.
В подальшому, як зазначено у змісті позовної заяви, за направленням командира Військової частини НОМЕР_1 №1831 від 23.10.2024 позивач пройшов медичний огляд позаштатною гарнізонною військово-лікарською комісією Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» №3, яка прийняла постанову, оформлену свідоцтвом про хворобу №2180С від 25.11.2024, де в частині п.12, а саме: Діагноз (включаючи код, згідно чинного НК 025) та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва: Н54.4, Н33.3, Н31.0, Н47.0, Н43.3, Н 52.2 Віддалені наслідки перенесеної контузії тяжкого ступеня (1996 р. анамнестично) правого ока у вигляді розриву макулярної ділянки, старого центрального хороретинального рубця оптичної нейропатії (задня, шемічна при наявності стійкої центральної скотоми до 100 від крапки фіксації, деструкції скловидного тіла, складного короткозорого астигматизму ступенем 1,0D в меридіані найбільшої аметропії 3,0D при гостроті зору 0,02 що не коригує на віддаль. «Травма, НІ, не пов`язана із проходженням військової служби».
Представник позивача зазначає, що в п.13 постанови позаштатної гарнізонної військово-лікарської комісії Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» №3, яка оформлена свідоцтвом про хворобу №2180С від 25.11.2024, зазначено, що, на підставі статті 31-а графи ІІ Розкладу хвороб, позивач є непридатним до військової служби.
Підсумовуючи, в адміністративному позові вказано, що сторона позивача вважає, що захворювання у вигляді діагнозу: «Віддалені наслідки перенесеної контузії тяжкого ступеня (1996 р. анамнестично) правого ока у вигляді розриву макулярної ділянки, старого центрального хороретинального рубця оптичної нейропатії (задня, шемічна при наявності стійкої центральної скотоми до 100 від крапки фіксації, деструкції скловидного тіла, складного короткозорого астигматизму ступенем 1,0D в меридіані найбільшої аметропії 3,0D при гостроті зору 0,02 що не коригує на віддаль» саме в період служби досягло такого розвитку, який призвів до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.
В подальшому, за твердженням представника позивача, згідно з витягом із наказу командира Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України №27 від 28.01.2025 у відставку за пунктом «б» (за станом здоров`я – на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців було звільнено з військової служби капітана ОСОБА_1 , помічника командира батальйону з артилерії НОМЕР_3 окремого стрілецького батальйону НОМЕР_4 окремої механізованої бригади.
Представник позивача зазначає, що позивач з метою скасування постанови позаштатної гарнізонної військово-лікарської комісії Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» №3, яка оформлена свідоцтвом про хворобу №2180С від 25.11.2024, в частині п.12 щодо встановлення причинного зв`язку захворювання «Травма, НІ, не пов`язана із проходженням військової служби» звернувся зі скаргою разом з додатками до 12 Регіональної ВЛК МОУ, однак листом від 05.03.2025 №1249 був повідомлений про те, що документи були направлені на розгляд до Центральної ВЛК ЗСУ за належністю.
В позовній заяві зазначається, що позивач 28.02.2025 особисто новою поштою кур`єром на адресу ЦВЛК ЗСУ надіслав скаргу від 28.02.2025 року разом з додатками. У скарзі позивач просив скасувати постанову позаштатної гарнізонної військово- лікарської комісії Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» №3, яка оформлена свідоцтвом про хворобу №2180С від 25.11.2024 року, в частині п. 12 щодо встановлення причинного зв`язку захворювання «Травма, НІ, не пов`язана із проходженням військової служби» та просив прийняти в частині п. 12 нову постанову ВЛК відповідно до вимог “Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України” із зазначенням «Травма ТАК, пов`язана із проходження військової служби.
Представник позивача вказує, що 24.05.2025 простим листом позивачу надійшла постанова комісії від 14.05.2025 №598/6/11989, яка була оформлена протоколом засідання штатної ВЛК №2025-0512-1024-0069-7 від 12.05.2025.
У змісті позовної заяви вказано, що в п.10 протоколу засідання штатної ВЛК №2025-0512-1024-0069-7 від 12.05.2025 заначено: комісія вважає, що постанову про причинний зв`язок одержаної позивачем травми за свідоцтвом про хворобу гарнізонної ВЛК Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» №3 від 25.11.2024 №2180С прийнято обґрунтовано, згідно вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800, зі змінами, підстав для її відміни, скасування або прийняття іншої постанови, зокрема у формулювання: «Травма, ТАК, пов`язана із проходженням військової служби» не встановлено.
Вважаючи вказані дії протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Стислий виклад заперечень Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь».
У відзиві представник відповідача зазначив, що з позовними вимогами, викладеними в позовній заяві не погоджується та вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.
Представник відповідача вказує, що позовна заява не може бути розглянута оскільки НВМКЦ «ГВКГ» не є належним відповідачем з наступних підстав.
За твердженням представника відповідача, позивач оскаржує свідоцтво про хворобу №2180С військово-лікарської комісії від 25.11.2024.
Разом з цим, як вказує представник відповідача, рішення по вищезазначеній постанові ВЛК прийнято одноголосно, за згодою всіх членів комісії.
Представник відповідача зазначає, що ЦВЛК є орган воєнного управління, який наділений правом суб`єкта владних повноважень, з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляду постанов ВЛК про ступінь придатності особи для проходження військово служби або її скасування.
Отже, як зазначає представник відповідача, НВМКЦ «ГВКГ» є неналежний відповідач, оскільки не має юридичного статусу та не має повноважень щодо впливу на діяльність ЦВЛК.
Крім цього, як вказано у відзиві на позовну заяву, питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Представник відповідача доходить висновку, що надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.
Крім цього, представник відповідача звертає увагу, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.
На підставі вищенаведеного, представник відповідача просить визнати Національний військово-медичний клінічний центр «Головний військовий клінічний госпіталь» неналежним відповідачем та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Процесуальні дії у справі.
Суд ухвалою від 28.07.2025 відкрив провадження у справі, вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до ст.262 КАС України в електронній формі, встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи.
Відповідно до довідок про доставку електронного листа від 29.07.2025, адміністративний позов надіслано до електронного кабінету Центральної Військово-лікарської комісії Збройних Сил України та доставлено 21.07.2025 о 21 год. 16 хв., ухвалу про відкриття провадження у справі від 28.07.2025 надіслано до електронного кабінету Центральної Військово-лікарської комісії Збройних Сил України та доставлено 28.07.2025 о 23 год. 16 хв.
За приписами ч.4. ст.159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Згідно з ч.2 ст.175 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи також у разі, якщо відзив подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його і не навела поважних причин невиконання такого обов`язку.
Суд зазначає, що в силу вимог ч.6 ст.18 КАС України, на відповідача покладено обов`язок мати зареєстрований електронний кабінет у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.
За приписами ч.6 ст.251 КАС України, днем вручення судового рішення є, зокрема день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Відповідно до ч.6 ст.120 КАС України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
З урахуванням наведеного та 15-денного строку для подання відзиву, що встановлений судом в ухвалі суду від 28.07.2026, з урахуванням приписів ст.120 КАС України, останній день для подання відзиву 13.08.2025.
Водночас, відповідач - Центральна Військово-лікарська комісія Збройних Сил України станом на день розгляду справи відзив на позов не надав, клопотання щодо продовження строку для подання відзиву не надав.
Відповідно до статті 77, 78 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
У порядку частини 1 статті 78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Згідно із статтею 159 КАС України, відповідач не скористався своїм диспозитивним правом на подання відзиву чи іншої заяви по суті спору із запереченнями щодо обставин, викладених у позовній заяві.
Суд оцінює поведінку відповідача, що ненадання відзиву, є зловживанням процесуальним правом відповідача та невиконання процесуального обов`язку.
Ненадання відзиву (чи будь-яких заяв по суті спору із запереченнями доводів позову) суб`єктом владних повноважень не спростовує підтвердження відповідачем порушеного права позивача, яке є предметом спору.
З урахуванням наведеного, суд вирішує справу на підставі наявних у справі матеріалів.
Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, і перевіривши їх доказами, суд встановив такі обставини.
ОСОБА_1 , призваний ІНФОРМАЦІЯ_4 , приступив до виконання службових обов`язків з 17.03.2023 на посаді командира мінометного взводу НОМЕР_3 окремого стрілецького батальйону ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.03.2023 №30.
Відповідно до записів у картці обстеження та медичного огляду від 14.02.2023, офтальмолог не виявив у позивача будь-яких захворювань, зазначив, що позивач придатний до військової служби.
23 лютого 2024 року ОСОБА_1 вибув на стаціонарне лікування, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.02.2024 №54.
01 березня 2024 рок ОСОБА_1 прибув та приступив до виконання службових обов`язків за посадовою зі стаціонарного лікування у лазареті медичної роти військової частини НОМЕР_2 , відповідно до наказу командира військової частин НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.03.2024 №61.
31 жовтня 2024 року ОСОБА_1 вибув на проходження військово-лікарської комісії у НВМКЦ “ГВКІ” міста Конотоп Сумської області, відповідно до наказу командира військової частин НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.10.2024 №306.
26 листопада 2024 рок позивач прибув після проходження військово-лікарської комісії та приступив до виконання службових обов`язків, згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.11.2024 №332.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.02.2025 №50, ОСОБА_1 звільнено у відставку за підпунктом «б» відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби) з 19.02.2025.
Згідно з довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, капітан ОСОБА_1 в період з 08.06.2023 до 05.10.2023, з 23.10.2023 до 23.02.2024, з 01.03.2024 до 02.07.2024, з 09.09.2024 до 31.10.2024, з 26.11.2024 до 01.12.2024, з 18.12.2024 до 19.02.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Відповідно до Свідоцтва про хворобу від 05.12.2024 №2180С, 21.11.2024 позаштатна гарнізонна військово-лікарська комісія НВМКЦ «ГВКГ» №3 за направленням командира військової частини НОМЕР_1 №1831 від 23.10.2024 провела огляд ОСОБА_1 .
Згідно із записами Свідоцтва про хворобу від 05.12.2024 №2180С, у позивача наявні скарги, зокрема, на низький зір правого ока, знижений зір лівого ока, наявність плями перед правим оком, періодичний головний біль.
Зазначено, що: 
зі слів хворого (медичні документи не надані) в 1996 році отримав тупу травму правого ока. Лікувався консервативно. В подальшому до офтальмолога не звертався. В березні 2023 року призваний до Збройних Сил України за мобілізацією. Під час обстеження оглянутий офтальмологом ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова Національної академії медичних наук України», де діагностовано: праве око - контузія очного яблука, міопія слабкого ступеня, хоріоретинальний центральний рубець, розрив макулярної ділянки, деструкція скловидного тіла, оптична нейропатія (задня, ішемічна), Vis OD 0,02 не корегує; ліве око - міопія слабкого ступеня, деструкція скловидного тіла, оптична нейропатія (задня, ішемічна). 
Діагноз (включаючи код чинного НК025) та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії каліцтва: Н54.4, Н33.3, Н31.0, Н47.0, Н43.3, Н52.2. Віддалені наслідки перенесеної контузії тяжкого ступеня (1996 р. анамнестично) правого ока у вигляді розриву макулярної ділянки, старого центрального хоріоретинального рубця, оптичної нейропатії (задня, ішемічна) при наявності стійкої центральної скотоми до 10-0 від крапки фіксації, деструкції скловидного тіла, складного короткозорого астигматизму ступенем 1,0D в меридіані найбільшої аметропії 3,0D при гостроті зору 0,02 що не коригує на віддаль.
Травма, НІ, не пов`язана із проходженням військової служби.
28 лютого 2025 року позивач направив скарги на рішення позаштатної гарнізонної військово-лікарської комісії НВМКЦ «ГВКГ» №3, оформлене у вигляді Свідоцтва про хворобу від 05.12.2024 №2180С, до 12 регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України та до Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України.
Протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії №2025-0512-1024-0069-7 від 12.05.2025 «Центральна ВЛК ЗСУ» розглянуто скаргу ОСОБА_1 від 28.02.2025.
Відповідно до записів у Протоколі засідання штатної військово-лікарської комісії №2025-0512-1024-0069-7 від 12.05.2025:
«Враховуючи, що на розгляд ЦВЛК ЗС України не надані виписні епікризи закладів охорони здоров`я та консультативні висновки лікаря-офтальмолога за результатами лікування одержаної ним у 1996 році травми правового ока та її наслідків, комісія вважає, що постанову про причинний зв`язок зазначеної травми за свідоцтвом про хворобу гарнізонної ВЛК НВМКЦ “ГВКГ” №3 від 25.11.2024 №2180С, прийнято обґрунтовано, згідно вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800, зі змінами, підстав для її відміни, скасування або прийняття іншої постанови, зокрема формулювання: «Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби» не встановлено».
Вважаючи прийняті рішення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи адміністративну справу та надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який після його продовження діє на час розгляду справи.
Також Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України Про військовий обов`язок і військову службу від 25 березня 1992 року №2232-XII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі -Закон №2232-ХІІ).
Визначення військової служби міститься у ч. 1 ст. 2 Закону №2232-ХІІ та означає державну службу особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до ст.70 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19 листопада 1992 року №2801-XII (далі – Закон №2801-XII), військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністерством оборони України 14 серпня 2008 року затверджено Положення №402 (далі – Положення №420), яким передбачено, що військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Відповідно до п. 1.1 розділу І Положення №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Визначення військово-лікарської експертизи міститься у пункті 1.2 розділу І Положення №402, відповідно до якого: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів МОУ (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Згідно з абз. 1-3 п. 2.1 розділу І Положення №402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Відповідно до абз.2 пп.2.2. п.2 розділу ІІ Положення №402, для проведення медичного огляду громадян, які підлягають взяттю на військовий облік, із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із Національною службою здоров`я України (далі - НСЗУ) на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, залучаються хірург, терапевт, лікар з надання первинної медичної допомоги, невропатолог, психіатр, офтальмолог, отоларинголог, стоматолог, дерматовенеролог, а за потреби - лікар-ортопед-травматолог та лікарі інших спеціальностей. Персональний склад лікарів-спеціалістів (основний та резервний), які залучаються для проведення медичного огляду допризовників (призовників), порядок роботи комісії затверджуються щороку відповідним головою обласної (Київської та Севастопольської міських), районної державної адміністрації (міським головою).
Відповідно до абз.1-5 п. 2.2 розділу І Положення №402, штатні ВЛК є військово-медичними установами. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.
Згідно з п.2.3 розділу І Положення №402, Центральна військово-лікарська комісія є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.
Відповідно до пп. 2.3.4 п. 2.3 розділу I Положення №402, ЦВЛК має право, зокрема: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи; витребовувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, запитувати від військових, цивільних лікувальних закладів, військових частин, військових комісаріатів і ВВНЗ додаткові дані для аналізу, узагальнення та оцінки результатів військово-лікарської експертизи; розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України.
Згідно з пп. 2.3.5 п. 2.3 розділу I Положення №402, постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.
Відповідно до пп.2.4.5 п.2.4 розділу І Положення №402, ВЛК регіону має право, зокрема: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК.
Згідно з підпунктом 2.4.6. пункту 2.4 розділу І Положення №402, рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.
Підпунктом 2.4.10. пункту 2.4 розділу І Положення №402 встановлено, що постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку.
Главою 3 розділу І Положення №402 врегульовано порядок подання та розгляду звернень штатними ВЛК, якою відповідно до пункту 2.2 розділу І Положення №402, є Центральна військово-лікарська комісія.
Так, пп.3.1-3.4 розділу І Положення №402 передбачено, що вимоги до звернення військовослужбовців та інших осіб, указаних у пункті 1.2 глави 1 розділу I цього Положення, їх права, порядок та строки розгляду пропозицій, заяв та скарг, а також обов`язки штатних ВЛК щодо розгляду звернень регулюються Законом України «Про звернення громадян», Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 28 грудня 2016 року №735, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 23 січня 2017 року за №94/29962.
Скарги до штатних ВЛК подаються в строк, визначений Законом України «Про звернення громадян».
Скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року №608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення».
Штатні ВЛК перевіряють відповідність прийнятих позаштатними ВЛК постанов встановленому діагнозу та вимогам цього Положення, на підставі доданих до звернення оригіналів медичних документів або належним чином завірених їх копій.
Скарги на дії (бездіяльність) чи постанови ВЛК районних (міських) ТЦК та СП подаються за підпорядкованістю до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , обласних ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим. У разі незгоди громадянина з рішенням ВЛК при районному (міському) ТЦК та СП на підставі його заяви громадянин направляється для проходження ВЛК при обласному (Київському та Севастопольському міських) ТЦК та СП.
Дії (бездіяльність), рішення, постанови, прийняті ВЛК обласних (Київського міського, ІНФОРМАЦІЯ_7 , ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, оскаржуються в штатних ВЛК або у судовому порядку.
Скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року №608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення».
Штатні ВЛК перевіряють відповідність прийнятих позаштатними ВЛК постанов встановленому діагнозу та вимогам цього Положення, на підставі доданих до звернення оригіналів медичних документів або належним чином завірених їх копій.
Скарги на дії (бездіяльність) чи постанови ВЛК районних (міських) ТЦК та СП подаються за підпорядкованістю до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , обласних ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим. У разі незгоди громадянина з рішенням ВЛК при районному (міському) ТЦК та СП на підставі його заяви громадянин направляється для проходження ВЛК при обласному (Київському та Севастопольському міських) ТЦК та СП.
Дії (бездіяльність), рішення, постанови, прийняті ВЛК обласних (Київського міського, ІНФОРМАЦІЯ_7 , ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, оскаржуються в штатних ВЛК або у судовому порядку.
Порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України визначено положеннями розділу 21 розділу II Положення №402, пунктами 21.1-21.5 якого передбачено, що у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.
Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК (пункт 21.2 Положення №402).
Причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні ВЛК; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19 (пункт 21.3 Положення №402).
При медичному огляді військовослужбовців, призваних на збори військовозобов`язаних, резервістів під час навчальних зборів, кандидатів на навчання у ВВНЗ, направлених військовими комісаріатами, коли їм встановлено діагноз і постанова оформлюється свідоцтвом про хворобу або довідкою, ВЛК встановлюється причинний зв`язок захворювання (поранення, контузії, каліцтва, травми) (пункт 21.4 Положення №402).
Відповідно до п. 21.5 п. 21 розділу II Положення №402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються, зокрема, в таких формулюваннях, зокрема: 
є) «Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, крім захворювань (поранень, контузій, каліцтв, травм), які виникли (одержані) в періоди служби, передбачені підпунктами а, ґ цього пункту, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.
ж) Захворювання (поранення, травма, контузія, каліцтво), НІ, не пов`язане з проходженням військової служби - якщо захворювання виникло в того, хто пройшов медичний огляд, до призову на військову службу, прийняття на військову службу за контрактом (у тому числі і захворювання, яке не діагностовано під час призову (під час прийому на військову службу), але патогенетично їх розвиток почався до призову (до прийому) на військову службу) і військова служба не вплинула на вже наявне захворювання і придатність до військової служби або коли захворювання виникло після звільнення з військової служби, коли початок захворювання не можна віднести на період проходження військової служби.
З аналізу наведених норм права суд доходить висновку, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються штатні та позаштатні військово-лікарські комісії, які проводять медичний огляд осіб, зазначених у п. 1.2 розділу І Положення №402 з метою визначення придатності за станом здоров`я до військової служби військовослужбовців та установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), за результатами якого приймають постанови, що оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання ВЛК.
До того ж, до штатних ВЛК належать, зокрема, ВЛК регіону, до повноважень яких належить розгляд скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи. ВЛК регіону також мають право оглядати військовослужбовців, скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військових на контрольний медичний огляд, а також за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.
Водночас, постанови регіональних ВЛК можуть бути оскаржені до Центральної ВЛК або до суду.
Натомість, відповідно до Положенням №402 госпітальні та гарнізонні ВЛК не наділені повноваженнями змінювати своє рішення, проте, як визначено у підпункті 2.4.6 пункту 2.4 розділу І Положення №402, рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд
Крім цього, у разі незгоди із рішеннями госпітальні та гарнізонні ВЛК, особа має право звернутися до ВЛК вищого рівня із відповідною скаргою, а у разі незгоди із ВЛК вищого рівня звернутися до Центральної ВЛК або до суду.
Судом встановлено, що під час огляду позивача ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_8 , у позивача не встановлені захворювання пов`язані з хворобами органів зору, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, карткою обстеження та медичного огляду від 14.02.2023.
Суд зазначає, що станом на 19.02.2025 позивача звільнено у відставку за станом здоров`я на підставі висновків (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби.
Свідоцтвом про хворобу від 05.12.2024 №2180С підтверджено, що станом на 21.11.2024 (дата проведення огляду), у позивача наявний наступний діагноз: віддалені наслідки перенесеної контузії тяжкого ступеня (1996 р. анамнестично) правого ока у вигляді розриву макулярної ділянки, старого центрального хоріоретинального рубця, оптичної нейропатії (задня, ішемічна) при наявності стійкої центральної скотоми до 10-0 від крапки фіксації, деструкції скловидного тіла, складного короткозорого астигматизму ступенем 1,0D в меридіані найбільшої аметропії 3,0D при гостроті зору 0,02 що не коригує на віддаль.
Враховуючи, що на підставі зазначеного діагнозу позивача визнано непридатним до військової служби, то в період проходження військової служби позивачем його захворювання перебувало вже у такому стані, що виключало можливість подальшого проходження військової служби і саме тому він визнаний непридатним до військової служби. На думку відповідача, позивач почав на неї хворіти ще до його мобілізації у 2023 році, у зв`язку з чим відсутній причинний зв`язок хвороби позивача із проходженням ним військової служби.
Повертаючись до аналізу норм Положення №402, слід зазначити, що сторона відповідача застосувала абз. «ж» п. 21.5 положення, оскільки вважає, що захворювання позивача, не пов`язане з проходженням ним військової служби, зокрема:
захворювання виникло у позивача, який пройшов медичний огляд, до призову на військову службу (у тому числі і захворювання, яке не діагностовано під час призову (під час прийому на військову службу), але патогенетично його розвиток почався до призову на військову службу і військова служба не вплинула на вже наявне захворювання і придатність до військової служби.
Суд враховує інформацію з довідки ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_9 від 14.02.2023 №16, яка не містить інформації про діагноз позивача, що став причиною його непридатності до військової служби у 2025 році. 
Натомість, сторона відповідача не надала суду належні, допустимі та достатні докази, які б свідчили про правомірність посилання в оскаржуваних рішеннях на абз.«ж» п. 21.5 Положення №402, що свідчить про недотримання стороною відповідача вимог ст.2 КАС України. Адже такі висновки сторони відповідача не враховують всю медичну документацію позивача, а тому суд вважає, що оскаржувані рішення ґрунтуються на припущеннях, що свідчить про їх протиправність. 
До того ж, навіть якщо припустити, що захворювання виникло у позивача до призову на військову службу (але не було діагностовано під час мобілізації у 2023) - то висновок сторони відповідача про те, що військова служба не вплинула на вже наявне захворювання - спростовується матеріалами справи, а саме довідкою про хворобу №2180С, в якій зазначено що саме наявна хвороба органів зору пов`язана з непридатністю позивача до військової служби, отже висновки сторони відповідача є суперечливими. 
Враховуючи досліджені матеріали справи, слід визнати, що захворювання позивача або виникло під час служби, або вже мало місце під час його мобілізації і прогресувало у 2025 році настільки, що позивач був визнаний непридатним для подальшого проходження військової служби - і тоді має місце випадок, передбачений також абз. «є» п.21.5 Положення №402 – «Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, крім захворювань (поранень, контузій, каліцтв, травм), які виникли (одержані) в періоди служби, передбачені підпунктами «а», «ґ» цього пункту, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності, - що є протилежним доводам відповідача та відповідачем не спростовується.
Водночас, суд зауважує, що з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії «Центральна ВЛК ЗСУ (Київ)» від 12.05.2025 №2025-0512-1024-0069-7, Центральною ВЛК ЗСУ не було надано оцінки документам, наданим позивачем разом з поданою скаргою.
Отже, Центральна ВЛК ЗСУ фактично відмовила позивачу у перегляді рішення позаштатної гарнізонної військово-лікарської комісії НВМКЦ «ГВКГ» №3 щодо причинно-наслідкового зв`язку захворювань ОСОБА_1 , та, як свідчать приписи пункту 3.4 розділу 3 Положення №402, фактично визнавши скаргу позивача необґрунтованою.
З листа Центральної ВЛК ЗСУ від 14.05.2025 №598/6/14989 висновується, що остання лише констатувала правильність причинного зв`язку захворювань, вказаних у постанові регіональної ВЛК. Водночас, яким чином Центральна ВЛК ЗСУ дійшла саме такого висновку відповідач не обґрунтував.
Суд зазначає, що Положенням №402 передбачено, що перевірка рішення регіональної ВЛК на предмет того, чи дотримані всі умови та критерії, передбачені цим Положенням при проведенні медичного огляду військового, належить до функцій Центральної ВЛК.
У цьому контексті варто звернути увагу на постанову Верховного Суду від 10 лютого 2022 року у справі №160/7153/20, в якій Верховний Суд наголосив, що перевірка правильності прийнятого військово-лікарською комісією рішення виключно за медичними показниками не входить до компетенції адміністративного суду.
Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною другою статті 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 12 лютого 2021 року у справі №820/5570/16 від 12 червня 2020 року у справі №810/5009/18 про те, що надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби виходить за межі судового розгляду суду.
Дискреційні повноваження це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. З огляду на положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Отже, питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Водночас, розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити їх законність в межах дотримання процедури прийняття таких.
У справі ж, що розглядається, Центральна ВЛК ЗСУ у висновках фактично відмовила позивачу у перегляді попередніх рішень лише констатуючи правильність висновків, зазначених у рішенні останньої, жодним чином не обґрунтувавши свою відмову у його перегляді, хоча позивач надав перелік документів, які підтверджують розвиток хвороби під час несення позивачем військової служби.
Саме таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 16.04.2025 року по справі №160/31586/23.
Суд зауважує, що, як випливає з наведеного вище підпункту «є» пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення №402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань приймаються у формулюванні «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини», якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, крім захворювань (поранень, контузій, каліцтв, травм), які виникли (одержані) в періоди служби, передбачені підпунктами «а», «ґ» цього пункту, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.
При цьому постанова в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті «а» цього пункту, тобто в період безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України.
Крім того, така постанова приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, якщо вони етіопатогенетично дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання у період участі в бойових діях, зазначених в абзаці першому цього підпункту.
Ураховуючи, що в період служби, а саме з 17.03.2023 до 19.02.2025, захворювання позивача прогресувала до тієї стадії, з якої вона стала підставою для визнання його непридатним до військової служби, а також те, що в цей період позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України, для встановлення причинного зв`язку захворювання ОСОБА_1 , відповідач мав встановити початок таких захворювань відповідно до Положення № 402, за необхідності витребувати відповідні докази та надати їм оцінку.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 25.04.2025 по справі №620/11008/24. 
Отже, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах рішення відповідачів за наслідками розгляду заяви позивача прийняті без належного обґрунтування та мотивування.
З урахуванням наведеного, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині:
визнання протиправною та скасування постанови позаштатної гарнізонної військово-лікарської комісії Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» №3, яка оформлена свідоцтвом про хворобу №2180С від 25.11.2024 року, в частині п. 12 щодо встановлення причинного зв`язку захворювання «Травма, НІ, не пов`язана із проходженням військової служби»;
визнання протиправною та скасування постанови Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, яка оформлена протоколом засідання штатної ВЛК №2025-0512-1024-0069-7 від 12.05.2025 року в частині відмови у зміні причинного зв`язку захворювання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з «Травма, НІ, не пов`язана із проходженням військової служби» на «Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби».
Вирішуючи позовні вимоги в частині зобов`язання Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України переглянути постанову позаштатної гарнізонної військово-лікарської комісії Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» №3, яка оформлена свідоцтвом про хворобу №2180С від 25.11.2024 року та замінити в частині п. 12 формулювання причинного зв`язку захворювання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з «Травма, НІ, не пов`язана із проходженням військової служби» на «Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби», суд виходить з такого. 
Суд повторює, що встановлення причинного зв`язку захворювання військовослужбовця за наслідками розгляду документів є дискреційними повноваженнями відповідачів.
Велика Палата Верховного Суду в постановах від 29 травня 2018 року у справі №800/341/17 (9991/944/12) і від 12 листопада 2019 року у справі №9901/21/19 зазначила, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин, про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 3 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Суд зазначає, що оскільки позаштатною гарнізонною військово-лікарською комісією Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» №3 прийнято рішення, яке визнано судом таким, що не відповідає вимогам законодавства, тому належним способом захисту прав ОСОБА_1 буде зобов`язання останньої як органу, що проводив медичний огляд військовослужбовця та прийняв протиправне рішення, повторно розглянути документи позивача, з урахуванням висновків суду.
Суд відхиляє доводи Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» щодо неналежного відповідача у справі, з огляду на таке.
Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт під час здійснення ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).
Верховний Суд у справі № 400/3989/19 ЄДРСР 104008947 у п.45 вказав: належним є відповідач, який є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Неналежним відповідачем є особа, яка не повинна і не може відповідати за пред`явленим позовом. У разі якщо за змістом норми матеріального права, що належить застосуванню за вимогою позивача, учасником спірних відносин та зобов`язаною особою є інша, ніж особа, до якої пред`явлено позов, підстави для задоволення позову відсутні.
Судом встановлено, що позивач звернувся із позовною заявою про визнання протиправною та скасування постанови позаштатної гарнізонної військово-лікарської комісії Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» №3, яка оформлена свідоцтвом про хворобу №2180С від 25.11.2024 року, в частині п.12 щодо встановлення причинного зв`язку захворювання «Травма, НІ, не пов`язана із проходженням військової служби».
Згідно з даними ЄДРПОУ, Національний військово-медичний клінічний центр «Головний військовий клінічний госпіталь» є юридичною особою, а відтак, відповідає вимогам КАС України щодо правосуб`єктності як суб`єкта владних повноважень, а також відповідає п.2.1 розділу «Органи військово-лікарської експертизи» Положення №402. 
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.1 ч.5 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Враховуючи вищевикладене у сукупності, позовна вимог підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. 2, 5, 6, 72, 77, 90, 120, 139, 241-246, 258, 262, 293, 295 КАС України, суд 
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Центральної Військово-лікарської комісії Збройних Сил України (вул. Госпітальна, буд.16, м. Київ, 01133, код ЄДРПОУ 08356179), Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» (вул. Госпітальна, буд.16, м. Київ, 01133, код ЄДРПОУ 07773293) про визнання протиправними та скасування постанов та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати постанову позаштатної гарнізонної військово-лікарської комісії Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» №3, яка оформлена свідоцтвом про хворобу №2180С від 25.11.2024 року, в частині п. 12 щодо встановлення причинного зв`язку захворювання «Травма, НІ, не пов`язана із проходженням військової служби».
Визнати протиправною та скасувати постанову Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, яка оформлена протоколом засідання штатної ВЛК №2025-0512-1024-0069-7 від 12.05.2025 року, в частині відмови у зміні причинного зв`язку захворювання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з «Травма, НІ, не пов`язана із проходженням військової служби» на «Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби».
Зобов`язати Національний військово-медичний клінічний центр «Головний військовий клінічний госпіталь» повторно розглянути документи ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Дмитро БАБЕНКО