Справа № 135/1782/25
Провадження № 22-ц/801/1088/2026
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривешко І. В.
Доповідач: Шемета Т. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2026 року	Справа № 135/1782/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),
суддів Берегового О. Ю., Панасюка О. С.,
учасники справи:
позивачка (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,
відповідач ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Паламарчук Ольгою Анатоліївною, на ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 16 березня 2026 року, постановлену у складі судді Кривешко І. В. в м. Ладижин, дата складення повного судового рішення відповідає даті постановлення ухвали, -
в с т а н о в и в :
04 грудня 2025 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Паламарчук О.А., звернулась до Ладижинського міського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.
Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 16 березня 2026 року провадження у справі зупинене.
Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, відповідач перебуває у складі Збройних Сил України, які переведені на воєнний стан, що підтверджено довідкою військової частини НОМЕР_1 від 29.12.2025 № 1759/2/854, посвідченням серії НОМЕР_2 , військовим квитком серії НОМЕР_3 . Відповідач наполягає на зупиненні провадження у справі, тому суд з огляду на приписи пункту 2 частини 1статті 251 ЦПК України зобов`язаний зупинити провадження у справі.
Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, 25 березня 2026 року з  ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Паламарчук О.А., подала апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просить скасувати оскаржувану ухвалу, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не врахував, що у цій справі інтереси дитини та її право на належне утримання превалюють над інтересами батьків, не дав оцінки тій обставині, що відповідач брав особисто участь в судовому засіданні 16 березня 2026 року, він має представника, відсутні докази, що військова частина, де служить відповідач, переведена на воєнний стан, а тому такий підхід суду до вирішення питання зупинення провадження є формальним та шкодить інтересам дитини. Посилається на ряд правових позицій Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, де суд, зважаючи на предмет спору (аліменти) виснував, що зупинення провадження має вирішуватися в контексті найкращих інтересів дитини.
30 березня 2026 року через систему «Електронний суд»  ОСОБА_2 , діючи через свого представника адвоката Клюцука В. П., подав відзив на апеляційну скаргу та просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу – без змін. Доводи відзиву перекликаються із доводами заяви про зупинення провадження у справі, окаремо акцентовнао на правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 754/947/22 від 12.11.2025 року, де зроблено беззаперечний висновок про те, що суд зобов`язаний зупинити провадження на підставі пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України, а з моменту введення воєнного стану в Україні усі військові частини переведені на воєнний стан.
Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду зупинення провадження у справі (п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд виснує, що оскаржувана ухвала відповідає зазначеним вимогам закону.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи (пункт 10 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Дотримання розумних строків розгляду справи є важливим та одним з пріоритетних принципів цивільного судочинства. Поряд із цим існують обставини, за яких суд має право або ж зобов`язаний зупинити провадження у справі.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, зумовлене настанням певних визначених законом обставин, що перешкоджають подальшому руху справи до їх усунення.
У цивільному процесі підстави зупинення провадження регламентовані статтями 251 та 252 ЦПК України. 
Стаття 251 ЦПК України встановлює обов`язок для суду зупиняти провадження у справі на відміну від статті 252 ЦПК України.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Зазначені норми права забезпечують дотримання фундаментальних засад правосуддя, гарантованих як Конституцією України, так і статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а саме: права на доступ до суду та права на справедливий розгляд справи. У цьому випадку це стосується реалізації процесуальних прав військовослужбовців у судочинстві. Особи, які мобілізовані на військову службу у період воєнного стану, виконують конституційний обов`язок із захисту України від збройної агресії. Військові формування у період воєнного стану діють у єдиній організаційній структурі з метою виконання завдань, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Отже, правила, визначені пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України, мають для суду визначальний характер. Формулювання «суд зобов`язаний» не дозволяє суду діяти на власний розсуд.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2025 року в справі № 513/475/24 (провадження № 14-74цс25) зазначено:
«1) з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан»;
2) упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації належними для застосування судом згаданих вище норм процесуального права є докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про те, що військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) перебуває на військовій службі;
3) якщо військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), права якого захищають положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагнення продовжувати розгляд справи (особисто або через представника), суд має врахувати його волевиявлення та продовжити здійснювати судочинство у відповідному провадженні…
Ураховуючи, що з 24 лютого 2022 року в Україні введено правовий режим воєнного стану, внаслідок чого Збройні Сили України як цілісна структура були переведені на організацію і штати воєнного часу, а також беручи до уваги факт проходження відповідачем військової служби в період дії воєнного стану, який є об`єктивною обставиною, що перешкоджає його участі в розгляді справи, і відсутність беззастережної волі військовослужбовця щодо продовження розгляду справи, Велика Палата Верховного Суду вважає оскаржувану ухвалу Київського апеляційного суду від 06 березня 2023 року такою, що відповідає вимогам пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України».
У справі, що переглядається:
судом першої інстанції встановлено, що відповідно до довідки 1759/2/854 від 29.12.2025 року, ОСОБА_2 перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_1 (а. с. 77);
перебування відповідача на військовій службі підтверджено записами у військовому квитку ( а. с. 76);
згідно посвідчення НОМЕР_4 , ОСОБА_2 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни та учасників бойових дій (а. с. 78).
Враховуючи наведене, оскільки ОСОБА_2 перебуває на військовій службі, що підтверджується відповідними копіями документів, долученими до матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення клопотання про зупинення провадження у справі.
Також слід зазначити, що позивачка отримує аліменти на дитину, присуджені рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 04.06.20202 року у справі № 135/623/20, наразі в справі що розглядається ставить питання про зміну способу стягнення аліментів, а тому немає підстав для беззаперечного твердження, що зупинення провадження у справі порушує права дитини на утримання.
Отже, підсумовуючи викладене, апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що ухвала суду першої інстанції ухвалена без додержання норм процесуального права. 
Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Оскільки оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, то підстав для здійснення нового розподілу судових витрат немає.
Керуючись ст. ст. 251, 367, 369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Паламарчук Ольгою Анатоліївною, залишити без задоволення.
Ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 16 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає
Головуюча Т. М. Шемета
Судді О. Ю. Береговий
О. С. Панасюк