БІЛОГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД  ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ вул. Шевченка, 42, смт Білогір`я, Шепетівський район, Хмельницька область, 30200 тел./факс (03841) 2-14-44, тел. 2-03-97, е-mail: inbox@bg.km.court.gov.ua, web:https://bg.km.court.gov.ua/sud2201/, код ЄДРПОУ 02886947	

Справа № 669/1020/25

Провадження № 1-кп/669/15/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області 
в складі головуючого – судді ОСОБА_1 , 
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника – адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в с-щі Білогір`я кримінальне провадження № 12025244000001694 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Семенів Білогірського району Хмельницької області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, працюючого в СФГ «Лан» трактористом-машиністом, одруженого, згідно ст. 89 КК України не судимого, 

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 10 вересня 2025 року, ОСОБА_4 , з метою швидкого протиправного збагачення, розробив злочинний план, направлений на вимагання у потерпілої ОСОБА_6 грошових коштів в сумі 250000 грн.
Так, 10 вересня 2025 року біля 11 год 30 хв ОСОБА_4 , з метою реалізації задуманого плану, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою вимоги передачі чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки щодо позбавлення особи на власний розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном, діючи умисно, свідомо посягаючи на чужу власність, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди і бажаючи завдати таку шкоду, перебуваючи в приміщенні Семенівського МПТБ КП КНП «Білогірський центр первинної медико-санітарної допомоги» Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області, що по вул. Центральна, 38 с. Семенів Шепетівського району Хмельницької області, висунув для потерпілої ОСОБА_6 незаконну вимогу продати земельну ділянку площею 6,18 га (кадастровий номер 6820387300:03:003:0120), що належить її сину ОСОБА_7 , за кошти в сумі 500000 грн, з яких 250000 грн передати для нього (для обвинуваченого), при цьому висловив погрозу застосування фізичного насильства до потерпілої ОСОБА_6 та її дітей, у разі невиконання поставленої ним вимоги, яку потерпіла ОСОБА_6 сприймала як реальну, побоюючись за своє життя та здоров`я.
В подальшому, 24 вересня 2025 року ОСОБА_4 , продовжуючи свої протиправні дії щодо вимоги передачі чужого майна, в умовах воєнного стану, перебуваючи в приміщенні Семенівського МПТБ КП КНП «Білогірський центр первинної медико-санітарної допомоги» Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області, що по вул. Центральна, 38 с. Семенів Шепетівського району Хмельницької області, знову зустрівся з потерпілою ОСОБА_6 та висунув для останньої незаконну вимогу про продаж земельної ділянки площею 6,18 га (кадастровий номер 6820387300:03:003:0120) та передачі йому 200000 грн, при цьому висловив погрозу застосування фізичного насильства до потерпілої ОСОБА_6 та її дітей, у разі невиконання поставленої ним вимоги, яку потерпіла ОСОБА_6 сприймала як реальну, побоюючись за своє життя та здоров`я.
29 вересня 2025 року біля 12 год 56 хв ОСОБА_4 зустрівся з потерпілою ОСОБА_6 в приміщенні Семенівського МПТБ КП КНП «Білогірський центр первинної медико-санітарної допомоги» Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області, що по вул. Центральна, 38 с. Семенів Шепетівського району Хмельницької області, де потерпіла ОСОБА_6 , виконуючи незаконну вимогу ОСОБА_4 щодо передачі грошових коштів і побоюючись за своє життя та здоров`я, передала ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 200000 грн.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у вимаганні (вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами), що вчинене в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 189 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину свою в інкримінованому йому злочині не визнав. Пояснив, що в нього є мати ОСОБА_8 , 1946 року народження, яка проживає в с. Семенів Шепетівського району Хмельницької області, батьком якої був ОСОБА_9 (його рідний дід), який помер в період 1980-1984 рр. За життя батько його матері (його рідний дід) ОСОБА_9 спільно проживав з ОСОБА_10 , 1928 року народження, однією сім`єю як чоловік та жінка в будинку останньої по АДРЕСА_3 , однак їхній шлюб офіційно зареєстрований не був. Після смерті діда, ОСОБА_11 , його цивільна дружина ОСОБА_10 з того часу проживала одна, де по сусідству з нею також жила ОСОБА_6 (потерпіла по справі). Так як довгий час він проживав спільно з матір`ю ОСОБА_8 в с. Семенів, то він особисто та його сім`я допомагали ОСОБА_10 по домогосподарству.
Приблизно в 1999 році ОСОБА_10 склала заповіт на все своє майно на користь його матері ОСОБА_8 , далі в 2015 році ОСОБА_10 знову склала заповіт, в якому вже заповіла належний їй будинок по АДРЕСА_3 з усіма надвірними будівлями та присадибною земельною ділянкою для ОСОБА_6 , а земельну ділянку (пай) площею 6,18 га згідно державного акту на право власності на землю серія ХМ00937 його синові – ОСОБА_12 . 
В подальшому, після смерті ОСОБА_10 він дізнався від нотаріуса ОСОБА_13 , що земельний пай для його сина в порядку спадкування вже не належить, оскільки наявний інший заповіт, який автоматично скасував попередній заповіт. Після чого він зустрівся в с. Семенів із ОСОБА_6 та дізнався від неї, що в січні 2020 року ОСОБА_10 склала новий заповіт, в якому заповіла належний їй будинок по АДРЕСА_3 з усіма господарськими будівлями та присадибну земельну ділянку чоловікові ОСОБА_6 – ОСОБА_14 , а земельну ділянку (пай) площею 6,18 га згідно державного акту на право власності на землю серія ХМ00937 синові ОСОБА_6 – ОСОБА_7 .
При цьому, зазначив, що орієнтовно в 2000 році, під час розпаювання земель на території Семенівської сільської ради, він «добився» від земельного відділу, щоб розмір земельної частки (паю) ОСОБА_10 по сертифікату збільшили з 3 га до 6 га, тому завжди вважав, що саме він та члени його сім`ї матимуть першочергове право на вказану земельну ділянку в порядку спадкування після смерті ОСОБА_10 .
Зазначив, що він дійсно ще раніше зустрічався з ОСОБА_6 з метою врегулювати спір мирним шляхом, тому 10 вересня 2025 року він приїхав на роботу до ОСОБА_6 в приміщення Семенівського МПТБ КП КНП «Білогірський центр первинної медико-санітарної допомоги» Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області, де почав знову спілкуватися за спірну земельну ділянку. Під час розмови він повідомив, що ОСОБА_15 погодився, що якщо ОСОБА_6 та він досягнуть між собою спільної згоди та справедливої ціни по земельній ділянці, то вказаний орендар був готовий купити її за 500000 грн і половину, тобто 250000 грн, відати йому (обвинуваченому), однак ОСОБА_6 повідомила, що земля не її, а її сина і нічого продавати вони не будуть. При цьому, пояснив суду, що на адресу ОСОБА_6 він жодних погроз не виголошував і в останньої взагалі не було підстав його боятися, оскільки вони знайомі між собою довгий період часу та ініціатива відступних коштів в сумі 3000 доларів США була ініційована саме нею. 
Після чого, через декілька днів до нього зателефонувала ОСОБА_6 та повідомила, що хоче зустрітися та поспілкуватися на рахунок мирної угоди щодо земельної ділянки. В ході розмови, ОСОБА_6 йому повідомила, що буде брати кредит, однак він навпаки її відмовляв брати кредит та запропонував продати земельний пай для ОСОБА_15 за 500000 грн та поділити кошти навпіл. Окрім того, знаючи про скрутний матеріальний стан під час воєнного стану, він взагалі відступив в ціні ОСОБА_6 та погодився на 200000 грн, тільки щоб в мирному порядку вирішити даний спір. 
В передобідній час 29 вересня 2025 року ОСОБА_6 зателефонувала йому на мобільний телефон та повідомила, що готова віддати грошові кошти в сумі 200000 грн та те, що вона вже з грошима чекає його на роботі. 
Вказав, що в цей же день 29 вересня 2025 року, він спільно із своїм сином ОСОБА_12 приїхали на автомобілі до роботи ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_4 , та з рацією, яку постійно носить при собі, зайшов в приміщення амбулаторії, а син залишився в автомобілі. В приміщенні амбулаторії, на прохання ОСОБА_6 , написав розписку про те, що він отримав від останньої грошові кошти в сумі 200000 грн та будь-яких претензій до неї не має, однак, під час передачі грошових коштів, його затримали працівники поліції.
Зазначив, що на його думку попередній заповіт від 2015 року був змінений заповітом від 2020 року шляхом шахрайських дій самої ОСОБА_6 в обхід інтересів його сім`ї. При цьому, в судовому засіданні повідомив, що до правоохоронних органів з написанням заяви про підробку офіційного документа (заповіту) чи до суду про визнання заповіту недійсним ні він, ні його родичі не зверталися, оскільки приватний нотаріус ОСОБА_13 , до якої він звертався за консультацією, порадила йому вирішити спірне питання з ОСОБА_6 в позасудовому порядку. 
Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим, його вина у вчиненні вказаного злочину підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні наступними доказами:
- показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні пояснила, що тривалий час вона зі своїм чоловіком ОСОБА_14 та дочкою ОСОБА_16 проживає в АДРЕСА_3 . Окрім дочки вона має ще двох повнолітніх синів від попереднього шлюбу, а саме: ОСОБА_7 , який на даний час проходить військову службу в Державній прикордонній службі України, та ОСОБА_17 , який перебуває за кордоном. Зазначила, що по сусідству з ними проживала їхня сусідка – ОСОБА_10 . При цьому, за життя ОСОБА_10 проживала одиноко, дітей у неї не було, чоловік помер дуже давно, мала проблеми з ногами, їй було важко пересуватися, тому вона особисто та вся її сім`я допомагали ОСОБА_10 по господарству, купували продукти харчування та ліки, готували їжу, допомагали в обслуговуванні житлового будинку та обробітку присадибної земельної ділянки. Вказала, що до ОСОБА_10 , коли вона була ще живою, також приїжджав ОСОБА_4 , який проживає в сусідньому с. Човгузів Теофіпольської громади Хмельницького району Хмельницької області та є внуком діда, з яким колись проживала ОСОБА_10 без реєстрації шлюбу. Пояснила, що ОСОБА_10 була власником житлового будинку та земельної ділянки площею 6,18 га. В 2020 році ОСОБА_10 повідомила, що на її чоловіка та сина вона склала заповіт, в якому житловий будинок в АДРЕСА_3 з усіма господарськими будівлями та з присадибною земельною ділянкою заповіла чоловікові ОСОБА_14 , а земельну ділянку площею 6,18 га – сину ОСОБА_7 . При цьому, потерпіла зазначила, що даному заповіту раніше передував інший заповіт ОСОБА_10 , а саме: житловий будинок було заповідано саме їй – ОСОБА_6 , а земельна ділянка (пай) синові ОСОБА_4 – ОСОБА_12 . Однак, після складання ОСОБА_10 нового заповіту, повідомлення в району газету «Життя Теофіпольщини» про втрату державного акта на право власності на земельну ділянку ( ОСОБА_4 оригінал зберігав у себе і не віддавав ОСОБА_10 ) та виготовлення/відновлення документів на землю, до неї на роботу в приміщення Семенівського МПТБ КП КНП «Білогірський центр первинної медико-санітарної допомоги» Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області приїхав ОСОБА_4 та почав їй погрожувати розправою над нею та її дітьми. На погрози ОСОБА_4 вона відповіла останньому, що ОСОБА_10 сама вирішує, кому і що передати після своєї смерті, і вона, в свою чергу, жодним чином не впливала на заповітне розпорядження ОСОБА_10 , після чого ОСОБА_4 вона більше не бачила. Зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 померла, вона із сім`єю її поховали, з родичів, в тому числі ні ОСОБА_4 та його сина ОСОБА_18 , на похоронах не було. Після смерті спадкодавця ОСОБА_10 її чоловік ОСОБА_14 та син ОСОБА_7 належним чином прийняли спадщину та переоформили на себе відповідно житловий будинок з присадибною ділянкою та земельну ділянку товарного сільськогосподарського призначення площею 6,18 га, тому, починаючи з 2021 року, орендну плату від обробітку орендарем вказаної земельної ділянки отримує її син ОСОБА_7 . 
В травні 2025 року (точної дати не пам`ятає) вона перебувала в с-щі Білогір`я, де біля магазину «Вікторія» до неї під`їхав ОСОБА_4 і запропонував сісти до нього в автомобіль, щоб поговорити на рахунок земельної ділянки, на що вона погодилася. Перебуваючи в автомобілі, ОСОБА_4 став вимагати від неї, щоб вона продала земельну ділянку площею 6,18 га та відала йому всі гроші за продаж землі, на що вона йому відповіла, що його попередній заповіт вже не чинний, а земельна ділянка належить не їй, а її сину – ОСОБА_7 , тому продавати землю, навіть якби і хотіла, вона не має права. Почувши її слова, ОСОБА_4 почав їй погрожувати фізичною розправою, говорив, що «вивезе в ліс і з нею розберуться», після чого вона вийшла з автомобіля і більше його не бачила.
Проте, в обідню пору 10 вересня 2025 року до неї на роботу приїхав ОСОБА_4 та сказав їй, що домовився із ОСОБА_15 , який орендує земельну ділянку 6,18 га, про її продаж за 500000 грн і половину, тобто 250000 грн, вона має відати саме йому, на що вона знову відповіла ОСОБА_4 , що земля їй не належить, а належить її синові ОСОБА_7 , тому нічого продавати вони не будуть. Після таких слів ОСОБА_4 знову почав їй погрожувати, зокрема казав, що кине в її домоволодіння гранату, і щоб вона «ходила та оглядалась». При цьому, такі погрози ОСОБА_4 вона сприймала цілком реально, оскільки знала його складний характер і що земельна ділянка площею 6,18 га не давала йому спокою. Проте, саме цього разу, з метою власної безпеки та подальшого звернення до поліції, їхню розмову між ними вона записала на мобільний телефон.
Надалі ОСОБА_4 , приїхавши 24 вересня 2025 року до неї на роботу, знову став висувати для неї вимогу про продаж земельної ділянки та передачі йому коштів від її реалізації, на що вона вимушено погодилася, однак лише на суму в 200000 грн.
Зазначила, що вранці 29 вересня 2025 року вона зателефонувала до ОСОБА_4 та повідомила останньому, що кошти в сумі 200000 грн нею зібрані, які він може забрати у неї на роботі в приміщенні Семенівського МПТБ КП КНП «Білогірський центр первинної медико-санітарної допомоги» Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області. Після 12 год цього ж дня ОСОБА_4 приїхав до неї на роботу, мав при собі портативну рацію, і вона повідомила йому, що гроші у неї, однак він має написати розписку, що не буде мати до неї жодних претензій, і що він дійсно отримав кошти, на що останній погодився та написав розписку, а вона, в свою чергу, передала йому кошти в сумі 200000 грн. Після того, як ОСОБА_4 взяв від неї кошти, його затримали працівники поліції. Також, вказала, що при затриманні працівниками поліції чітко чула з рації ОСОБА_4 , як хтось кричав «скидай гроші, мєнти». Потерпіла в судовому засіданні щодо покарання, яке має бути призначене обвинуваченому, поклалася на розсуд суду;
- показаннями свідка ОСОБА_19 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона з 1991 року по 2021 рік працювала на посаді секретаря Семенівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області та в її обов`язки входили, зокрема, дії, пов`язані з нотаріальним посвідченням заповітів жителів с. Семенів Білогірського району Хмельницької області. Вказала, що по АДРЕСА_3 одиноко проживала ОСОБА_10 , тривалий час за якою аж до її смерті догляд здійснювала її сусідка – ОСОБА_6 . Зазначила, що в 2015 році ОСОБА_10 склала заповіт, в якому заповіла належний їй будинок та присадибну земельну ділянку для ОСОБА_6 , а земельну ділянку (пай) синові ОСОБА_4 – ОСОБА_12 . Однак, в 2020 році ОСОБА_10 змінила своє заповідальне розпорядження, а саме склала новий заповіт, в якому житловий будинок в АДРЕСА_3 з присадибною земельною ділянкою заповіла чоловікові ОСОБА_6 – ОСОБА_14 , а земельну ділянку (пай) сину ОСОБА_6 – ОСОБА_20 . При цьому, свідок суду пояснила, що вона особисто посвідчувала обидва заповіти як в 2015 році, так і в 2020 році. При цьому, зазначила, що складання та підписання нового заповіту в 2020 році відбувалося в будинку ОСОБА_10 , волевиявлення заповідачки було вільним та повністю відповідало її волі, остання цілком розуміла та усвідомлювала свої дії, які були направленні виключно на те, щоб віддячити потерпілій ОСОБА_6 та передати для її сім`ї усе належне спадкове майно, оскільки члени сім`ї ОСОБА_21 на той час єдині, хто дійсно належно доглядав ОСОБА_10 , якій вже було майже 90 років, та здійснювали постійний догляд за нею;
- даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 11 вересня 2025 року, в якому зафіксовано факт звернення потерпілої ОСОБА_6 з тим, що 10 вересня 2025 року біля 11 год ОСОБА_4 , погрожуючи фізичною розправою, вимагав у неї продати землю та передати йому частину грошей в сумі 250000 грн (т. 1, а.с. 64);
- даними заповіту від 06 січня 2020 року та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 листопада 2021 року НРО 208687, якими підтверджується те, що потерпіла ОСОБА_6 не була спадкоємцем майна ОСОБА_10 та не є власником земельної ділянки з кадастровим номером 6820387300:03:003:0120, а відтак не мала права особисто вчиняти будь-яких правочинів щодо вказаного нерухомого майна (т. 1, а.с. 66-67, 117-118);
- даними протоколу огляду речового доказу від 18 вересня 2025 року з аудіозаписом на DVD-R диску (файл під назвою «WhatsApp Audio 2025-09-11 at 16.10.29», тривалість 09 хв 09 с), за результатами якого встановлено, що 10 вересня 2025 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 відбувається розмова, в ході якої обвинувачений наполягає на продажі потерпілою земельної ділянки за 500000 грн та висуває їй незаконну вимогу про передачу йому половини з цих коштів, а саме 250000 грн; також ОСОБА_4 неодноразово наголошує про шахрайство з боку потерпілої під час переоформлення спадщини ОСОБА_10 , на що ОСОБА_6 заперечує такі факти шахрайства та неодноразово наголошує, що вона не є власником земельної ділянки, а її син – військовослужбовець ОСОБА_22 , тому вона не вправі нею розпоряджатися; вказані незаконні вимоги ОСОБА_4 завуальовано супроводжує усними погрозами завдання потерпілій та членам її сім`ї фізичного насильства, а саме натякає на те, що «якщо він почне рішати з бандитами, буде погано, але він цього не хоче», «ось такі були хитрі, проснулися рано, а в дворі граната лежить і людина думає, що їй дальше робити», «я не хочу робити поганих речей, я вийшов з того віку, щоб войнушки грати» (т. 1, а.с. 70-76);
- даними протоколу огляду, ідентифікації та вручення від 29 вересня 2025 року з фототаблицею, згідно якого 29 вересня 2025 року під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії для потерпілої ОСОБА_6 було вручено грошові кошти в сумі 20000 грн (40 купюр номіналом 500 грн кожна) та несправжні (імітаційні) грошові купюри, що імітують грошові кошти в сумі 180000 грн (360 штук номіналом 500 грн кожна) для передачі обвинуваченому ОСОБА_4 (т. 1, а.с. 87-112);
- даними протоколу огляду від 08 листопада 2025 року з аудіозаписами на DVD-R диску (файл під назвою «Голос 006.m4a» тривалістю 08 хв 39 с, файл під назвою «Голос 008.m4a» тривалістю 19 хв 05 с), згідно якого був оглянутий вилучений в обвинуваченого ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A14» (imei: НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 ) та за результатами якого встановлено, що між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 відбулися розмови, а саме: 24 вересня 2025 року, в ході спілкування з потерпілою, обвинувачений ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що потерпіла не має будь-яких прав на земельну ділянку, наполягає на продажі потерпілою земельної ділянки, остання пристає на його пропозицію, однак не на продажі земельної ділянки, а на передачі обвинуваченому 3000 доларів США, на що останній не погоджується і висуває потерпілій незаконну вимогу про передачу йому 200000 грн. До того ж, ОСОБА_4 вказані незаконні вимоги передачі йому грошових коштів завуальовано супроводжує усними погрозами потерпілій, виголошуючи фрази такого змісту як «за своє я ж обезбашений по жизні, можу просто як той казав, робити все, я вже вік свій прожив», «я хочу з тобою розійтися мирно, бо я піду на крайнє, мене посадять, я не хочу сидіти на старості в тюрмі, я піду воювати краще, ну я не хочу йти на крайнє, я хочу, щоб моя жінка спокійно спала, син спокійно спав, ну і ти, і твої діти не переживали теж ні про що, розумієш, щоб в нас було все добре»; 29 вересня 2025 року обвинувачений, в ході спілкування з потерпілою, написав розписку про відсутність претензій до потерпілої, отримав від неї 200000 грн, після чого був затриманий працівниками поліції, при цьому з портативної рації, яка була в ОСОБА_4 при отриманні коштів, було чути голос іншої особи, зокрема вигуки «машина, машина, прийом, відходь, відходь», «тікай, мєнти, мєнти, викидай, викидай мєнти» (т. 1, а.с. 121-135);
- даними протоколу огляду речових доказів від 12 листопада 2025 року з фототаблицею, за результатами якого було оглянуто грошові кошти в сумі 20000 грн (40 купюр номіналом 500 грн кожна) та несправжні (імітаційні) грошові купюри, що імітують грошові кошти в сумі 180000 грн (360 штук номіналом 500 грн кожна), радіостанцію марки «Alofeng», gps-трекер марки GF-22 та документи (заповіт, державний акт на право приватної власності на землю, довіреність), що були вилученні в обвинуваченого ОСОБА_4 під час його затримання працівниками поліції 29 вересня 2025 року в приміщенні Семенівського МПТБ КП КНП «Білогірський центр первинної медико-санітарної допомоги» Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області, що по вул. Центральна, 38 с. Семенів Шепетівського району Хмельницької області (т. 1, а.с. 138-167);
- даними протоколу про результати здійснення негласної слідчої (розшукової) дії – аудіо,- відеоконтролю особи від 08 жовтня 2025 року з відеозаписом на карті пам`яті № 174т, за результатами якого встановлено, що 24 вересня 2025 року під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 відбулася розмова, в ході якої обвинувачений, достовірно знаючи, що потерпіла не має будь-яких прав на земельну ділянку, наполягає на продажі потерпілою земельної ділянки, остання пристає на його пропозицію, однак не на продажі земельної ділянки, а на передачі обвинуваченому 3000 доларів США, на що останній не погоджується і висуває потерпілій незаконну вимогу про передачу йому 200000 грн. До того ж, ОСОБА_4 вказані незаконні вимоги передачі йому грошових коштів завуальовано супроводжує усними погрозами потерпілій, виголошуючи фрази такого змісту як «за своє я ж обезбашений по жизні, можу просто як той казав, робити все, я вже вік свій прожив», «я хочу з тобою розійтися мирно, бо я піду на крайнє, мене посадять, я не хочу сидіти на старості в тюрмі, я піду воювати краще, ну я не хочу йти на крайнє, я хочу, щоб моя жінка спокійно спала, син спокійно спав, ну і ти і твої діти не переживали теж ні про що, розумієш, щоб у вас було все добре» (т. 1, а.с. 180-184);
- даними протоколу про хід і результати негласної слідчої (розшукової) дії – контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 30 вересня 2025 року, за результатами якого встановлено, що 29 вересня 2025 року під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії для потерпілої ОСОБА_6 було вручено грошові кошти в сумі 20000 грн (40 купюр номіналом 500 грн кожна) та несправжні (імітаційні) грошові купюри, що імітують грошові кошти в сумі 180000 грн (360 штук номіналом 500 грн кожна) для безпосередньої їх передачі обвинуваченому ОСОБА_4 , відбулася зустріч обвинуваченого ОСОБА_4 з потерпілою ОСОБА_6 в приміщенні ФАП по вул. Центральна, 38 с. Семенів Шепетівського району Хмельницької області, під час якої обвинувачений ОСОБА_4 отримав від потерпілої ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 200000 грн (т. 1, а.с. 177-179);
- даними протоколу про результати здійснення негласної слідчої (розшукової) дії – аудіо,- відеоконтролю особи від 15 жовтня 2025 року з відеозаписом на карті пам`яті № 204т, за результатами якого встановлено, що 29 вересня 2025 року під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії відбулася зустріч обвинуваченого ОСОБА_4 з потерпілою ОСОБА_6 в приміщенні ФАП по вул. Центральна, 38 с. Семенів Шепетівського району Хмельницької області, під час якої обвинувачений ОСОБА_4 написав розписку про отримання коштів, отримав від потерпілої ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 200000 грн, після чого був затриманий працівниками поліції, при цьому з портативної рації, яка була в ОСОБА_4 при отриманні коштів, було чутно голос сина обвинуваченого, зокрема його вигуки «машина, машина, прийом, відходь, відходь», «тікай, мєнти, мєнти, викидай, викидай мєнти» (т. 1, а.с. 185-189);
- даними протоколу про результати здійснення негласної слідчої (розшукової) дії – зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 24 листопада 2025 року з відеозаписом на карті пам`яті № 229т, за результатами якого встановлено, що 29 вересня 2025 року під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії між обвинуваченим ОСОБА_4 та особою на ім`я ОСОБА_23 відбулася розмова, зі змісту якої слідує, що безпосередньо перед отриманням коштів від потерпілої ОСОБА_6 обвинувачений ОСОБА_4 консультувався в співрозмовника як себе поводити під час отримання коштів, щоб не було фіксації вимагання через погрози, крім того, обвинувачений ОСОБА_4 не бажав зупинятися на частині отриманих від потерпілої коштів, про що повідомив співрозмовнику, що «якщо я вирву першу цифру, то ми візьмемося за другу, я їй нічого не подарую, якщо вона дасть гроші, я собі проконтролюю, що нікого немає, ніяких машин» (т. 1, а.с. 194-198).
Показання ж обвинуваченого ОСОБА_4 , який повністю заперечував свою винуватість у вчинені злочину, який йому інкримінується стороною обвинувачення за ч. 4 ст. 189 КК України, суд оцінює критично та розцінює їх як намагання останнього уникнути від відповідальності за вчинення вказаного злочину.
Так, з досліджених судом доказів чітко вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 , вимагаючи в потерпілої ОСОБА_6 з погрозами насильства щодо неї продати земельну ділянку та передати йому частину коштів, чітко усвідомлював та розумів незаконність своїх дій, при цьому достеменно знав, що потерпіла ОСОБА_6 не є власником земельної ділянки, а відтак не вправі нею розпоряджатися та вчиняти від свого імені правочини, однак всіляко намагався такі свої незаконні дії, в тому числі в судовому засіданні, подати як необхідність виконання надуманих ним цивільно-правових зобов`язань та моральних принципів, зокрема з посиланням на заповіт від 05 листопада 2015 року, який в силу положень ст. 1254 ЦК України був повністю скасований новим заповітом від 06 січня 2020 року.
Таким чином, з урахуванням показань допитаних в судовому засіданні свідків обвинувачення та захисту ( ОСОБА_19 , ОСОБА_24 , ОСОБА_8 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 ), а також потерпілої ОСОБА_6 , досліджених в судовому засіданні протоколів слідчих (розшукових) дій та інших долучених до матеріалів кримінального провадження документів, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вимаганні (вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами), що вчинене в умовах воєнного стану, повністю доведена і його дії вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 189 КК України.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.
Обвинувачений вчинив особливо тяжкий корисливий злочин, згідно ст. 89 КК України вважається не судимим (т. 1, а.с. 201), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т. 1, а.с. 203-204), має постійне місце реєстрації та проживання, за якими характеризується позитивно (т. 1, а.с. 205-207), працює в СФГ «Лан» на посаді тракториста-машиніста та за місцем роботи характеризується позитивно (т. 1, а.с. 209), згідно досудової доповіді ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства є середніми (т. 1, а.с. 56-58).
Обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання обвинуваченому на досудовому розслідуванні та в судовому засіданні не встановлено.
Отже, оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, враховуючи характер вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який має виключно позитивні характеристики з місця проживання та роботи, суд приходить до висновку, що для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень необхідним та достатнім буде призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах мінімального строку, визначеного санкцією ч. 4 ст. 189 КК України, з призначенням додаткового покарання у виді конфіскації належного йому на праві власності майна, крім житла.
При цьому, обвинуваченому ОСОБА_4 в строк відбуття основного покарання слід зарахувати час затримання та тримання під вартою з 29 вересня 2025 року по 30 вересня 2025 року включно з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі (2 дні) та час його перебування під цілодобовим домашнім арештом з 01 жовтня 2025 року по 27 листопада 2025 року включно із розрахунку, що три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі (20 днів), тобто всього 22 дні (т. 1, а.с. 42-43, 210-217).
Обраний щодо ОСОБА_4 ухвалою суду від 11 березня 2026 року запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби (з 22 год до 06 год) до набрання вироком законної сили, але не більш як строком на 60 днів, залишити без змін (т. 2, а.с. 20).
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2025 року в справі № 688/4609/25, підлягає скасуванню (т. 1, а.с. 80-81).
Цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати відсутні, питання про речові докази вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України, а саме: мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A14» (imei: НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 ), радіостанцію марки «Alofeng», gps-трекер марки GF-22 (т. 1, а.с. 168) та документи (державний акт на право приватної власності на землю серії ХМ00937, заповіт від 06 травня 1999 року, заповіт від 05 листопада 2015 року та довіреність від 07 березня 2025 року) (т. 1, а.с. 167) слід повернути обвинуваченому ОСОБА_4 , грошові кошти в сумі 20000 грн (40 купюр номіналом 500 грн кожна) підлягають поверненню ГУНП в Хмельницькій області; несправжні (імітаційні) грошові купюри, що імітують грошові кошти в сумі 180000 грн (360 штук номіналом 500 грн кожна) необхідно знищити, а DVD-R диски та карти пам`яті з аудіо,-відеозаписами з результатами проведення слідчих (розшукових) дій (т. 1, а.с. 76, 135, 184, 189, 193, 198) залишаються в матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ: 

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк сім років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, крім житла.

Строк відбуття основного покарання у виді позбавлення волі обчислювати ОСОБА_4 з моменту його фактичного затримання з метою приведення вироку до виконання після набрання ним законної сили.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання час його затримання та тримання під вартою з 29 вересня 2025 року по 30 вересня 2025 року включно з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі, а також час його перебування під цілодобовим домашнім арештом з 01 жовтня 2025 року по 27 листопада 2025 року включно із розрахунку, що три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі, тобто всього 22 дні.

До набрання вироком законної сили обраний щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби – залишити без змін.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2025 року в справі № 688/4609/25, – скасувати.

Речові докази:
- мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A14» (imei: НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 ), радіостанцію марки «Alofeng» та gps-трекер марки GF-22, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області, а також документи (державний акт на право приватної власності на землю серії ХМ00937, заповіт від 06 травня 1999 року, заповіт від 05 листопада 2015 року та довіреність від 07 березня 2025 року), які зберігаються в матеріалах кримінального провадження – повернути ОСОБА_4 ;
- грошові кошти в сумі 20000 грн (40 купюр номіналом 500 грн кожна), які зберігаються у відділенні АТ КБ «Приватбанк» (м. Хмельницький, вул. Зарічанська, буд. 5/3), – повернути до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області;
- несправжні (імітаційні) грошові купюри, що імітують грошові кошти в сумі 180000 грн (360 штук номіналом 500 грн кожна), які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області, – знищити;
- DVD-R диски та карти пам`яті з аудіо,-відеозаписами з результатами проведення слідчих (розшукових) дій – залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Білогірський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

  Суддя  	  ОСОБА_27