Справа № 705/54/26 
2/706/452/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2026 року м. Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області у складі:
головуючої судді – Школьної А.В., 
за участю секретаря судового засідання – Самсоненко А.П., 
позивача – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Христинівка Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 07.01.2026 через систему «Електронний суд» звернулась до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» про стягнення моральної шкоди.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2025 року в адміністративній справі № 580/864/25 задоволено апеляційну скаргу позивача у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 скасоване та прийнято нове, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю, визнано протиправними дії УКП «Уманьтеплокомуненерго» щодо надання неточної, неповної та недостовірної інформації на інформаційний запит ОСОБА_1 від 17 січня 2025 року, зобов`язано Уманське комунальне підприємство «Уманьтеплокомуненерго» надати точну, повну та достовірну інформацію на інформаційний запит ОСОБА_1 від 17.01.2025.
Позивач стверджує, що судовим рішення встановлено протиправність дій відповідача, якими їй завдано моральної шкоди у виді моральних страждань, що полягають у відсутності належного та своєчасного реагування відповідача на запит, необхідності звертатись до суду із заявами, внаслідок чого змінено плин життя позивача, що змушує значну частину часу витрачати на захист своїх інтересів, як перед відповідачем, так і перед судом. Протиправні дії відповідача в частині неналежного розгляду звернення позивача викликають психічне напруження у зв`язку з очікуванням відповіді, розчарування в діяльності надавача комунальної послуги, тривалому погіршенні самопочуття, викликаного тривогою, занепокоєнням, стресом, відчуттям несправедливості внаслідок протиправних дій відповідача. 
Позивач є особою з інвалідністю II групи, являється особою похилого віку, а тому дії відповідача, які спонукали звертатись за захистом до суду, завдали значної моральної шкоди, яка полягає у зниженні та нестійкому настрої, нервозності, дратівливості, порушенні сну, побоюванні про майбутній стан здоров`я. Відповідач умисно та свідомо не виконує рішення суду до даного часу, що підтверджено проведенням виконавчих дій у ВП № 79162376. Крім того, тривалі протиправні дії відповідача викликають у позивача постійний психологічний дискомфорт, душевні хвилювання , які викликані порушенням прав, що негативно вплинуло на повсякденний спосіб життя та спілкування з оточуючими.
Рішення суду вступило в законну силу 20 серпня 2025 року, але відповідач його не виконує. За переконанням позивача це відбувається умисно та свідомо, у зв`язку із чим позивач вимушена витрачати час на захист своїх прав в судовому порядку, а тому розмір моральної шкоди вона оцінює у 20 000 гривень та просить їх стягнути із Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» на свою користь.
У зв`язку із задоволенням самовідводів суддів та неможливістю утворити новий склад суду для розгляду справи, на підставі розпорядження голови Уманського міськрайонного суду Черкаської області № 11 від 30.01.2026, цивільна справа №705/54/26 в порядку ч. 4 ст. 31 ЦПК України передана до Христинівського районного суду Черкаської області, як найбільш територіально наближеного суду до Уманського міськрайонного суду Черкаської області.
Ухвалою судді Христинівського районного суду Черкаської області від 16.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження із повідомленням (викликом) сторін. 
02.03.2026 представник відповідача УКП «Уманьтеплокомуненерго» Гуртовенко Ю.О. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення. Відповідач зауважує, що цивільне законодавство встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за завдання моральної шкоди настає за наявності всіх основних умов відповідальності: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою та вина. Відсутність хоча б одного із зазначених елементів виключає відповідальність за завдання моральної шкоди. Проте, на переконання відповідача, ОСОБА_1 не довела заподіяння їй моральних страждань діями відповідача на заявлену суму, причинний зв`язок між протиправними діями та шкодою та не обґрунтувала розміру моральної шкоди у 20 000 гривень. Відсутні будь-які докази, які б підтверджували пережитий позивачем психологічний стрес, порушення нормального ходу її життя, дискомфорту, посилення душевних страждань, погіршення психологічного стану здоров`я. Будь- яких медичних висновків чи інших письмових доказів з цього приводу матеріали справи не містять.
Відповідач, посилаючись на відомості офіційного веб-порталу «Судова влада України», також зазначає, що позивач є учасником численних судових спорів з судовими органами України, підприємствами, установами, організаціями, державними органами та органами місцевого самоврядування про визнання їх дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди. 
Відповідач стверджує, що готуючи таку велику кількість процесуальних документів по всій території України ОСОБА_1 фактично знаходилася у працездатному стані з стійкою психоемоційною напругою, сконцентрованістю, уважністю до деталей, постійним контролем строків виконання документів, а звернення до суду із такими позовами є зловживанням процесуальними правами. 
Позивач мав право на отримання публічної інформації, однак Цивільним кодексом України встановлені межі здійснення цивільних прав, відповідно до яких не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч.3 ст.13 ЦК). Розмір грошової компенсації повинен компенсувати моральні страждання особи, якщо вони доведені відповідними доказами, однак не повинен призводити до її збагачення.
Позивач не надала доказів (медичних довідок, висновків психолога і т.п.), які б підтверджували погіршення стану її здоров`я чи психологічного стану саме через дії/бездіяльність (на її думку) відповідача, без підтверджених медичних документів такі заяви є суб`єктивними припущеннями.
Підприємство вже понесло адміністративно-господарську відповідальність у вигляді двох штрафів від ДВС. Ці штрафи вже виконали свою каральну функцію та надійшли до бюджету. Стягнення значної суми моральної шкоди за те саме технічне порушення буде надмірним і несправедливим збагаченням позивача та надмірним тягарем для підприємства в цей скрутний час. 
Штрафи ДВС були накладені за «невиконання зобов`язання», але моральна шкода — це про страждання. Позивач не може страждати від того, що підприємство не надало дані, яких фізично не існує в державному реєстрі. Штрафи ДВС були накладені за «ненадання інформації», але суд у справі про моральну шкоду має оцінити, чи була у відповідача взагалі фізична можливість її надати. Оскільки ЦНАП підтвердив відсутність даних, винна бездіяльність підприємства відсутня. Моральна шкода може бути стягнута лише за винні дії. Якщо інформація відсутня в архівах або ніколи не передавалася підприємству під час прийняття будинку на баланс/обслуговування, то вини відповідача у «ненаданні» немає.
Відповідач також стверджує, що неможливість надання позивачу інформації зумовлена об`єктивною відсутністю документів у відповідача, а не його протиправним умислом чи бездіяльністю. Відповідач намагався виконати судове рішення, надавав наявну у нього інформацію, проте позивач вводить суд та державного виконавця в оману, затягуючи закінчення виконавчого провадження. 
Відповідач з повагою ставиться до стану здоров`я та соціального статусу позивача, проте наголошує, що моральна шкода за законом відшкодовується лише за наявності причинно-наслідкового зв`язку. Погіршення стану здоров`я позивача не може бути наслідком відсутності у теплопостачального підприємства довідки про площу квартир, оскільки наявність чи відсутність такої довідки не впливає на процес лікування чи надання житла іншими органами. 
За фактом несвоєчасного виконання вимог виконавця відповідач вже поніс відповідальність у вигляді штрафів. Стягнення моральної шкоди за ті самі дії, які об`єктивно неможливо виконати через відсутність першоджерел інформації, призведе до порушення принципу справедливості та розумності. 
З огляду на ці обставини відповідач стверджує про відсутність вини у діях відповідача, а отже і у діях підприємства відсутній склад цивільного правопорушення. Відповідно до практики Верховного Суду, за відсутності вини особи моральна шкода не стягується.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засідання позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Зазначила, що протиправність дій відповідача підтверджена постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.08.2025. Судове рішення зобов`язального характеру набрало законної сили, проте відповідач ухиляється від його виконання. Невиконання судового рішення підтверджено постановами державного виконавця про накладення штрафів, які відповідач не оскаржив, штраф не сплатив. Невиконання судового рішення порушує права позивача, як стягувача. Ефективним захистом права на справедливий суд може вважатися лише виконання судового рішення. Порушення права позивача на отримання інформації, тривале невиконання судового рішення призводять до моральних страждань, неспокою та свідчить про наявність моральної шкоди. 
Представник відповідача до суду не з`явився. Належним чином сповіщений про місце, дату та час судового розгляду справи. 25.03.2026 на адресу суду надіслав заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати без участі представника відповідача, у задоволенні позовних вимог відмовити.
Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на предмет їх належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність – з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Зі змісту цієї норми випливає, що основною умовою такого розгляду є те, що моральна шкода повинна бути заподіяна (похідною) протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин.
За приписами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування моральної шкоди.
За загальним правилом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
У справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (пункт 64, заява № 40450/04, від 15 жовтня 2009 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося.
Отже, адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту.
Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст.23 ЦК України).
Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31.03.1995 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Стаття 34 Конституції України закріплює, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.
За змістом частин першої, другої статті 7 Закону України «Про інформацію» право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації.
Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначено Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI).
Право на доступ до публічної інформації гарантується, з поміж іншого, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом (пункт 1 частини першої статті 3 Закону № 2939-VI).
Згідно з ч. 2 статті 5 Закону № 2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.
Як слідує із матеріалів даної справи, відповідач Уманське комунальне підприємство «Уманьтеплокомуненерго» є розпорядником публічної інформації. 
Позивач ОСОБА_1 17 січня 2025 року звернулась до відповідача з інформаційний запитом, в якому просила надати точну, повну та достовірну інформацію щодо даних про площу будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 3515,6 м.2 та надати всі наявні копії підтверджуючих документів щодо достовірності розрахунку вказаної площі.
Відповідь на інформаційний запит відповідач надав листом від 21.01.2025 за № 80.
Вважаючи дії Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» щодо надання неточної, неповної та недостовірної інформації на інформаційний запит від 17 січня 2025 року протиправними, ОСОБА_1 звернулася із позовом до Черкаського окружного адміністративного суду, рішенням якого від 03.03.2025 у справі №580/864/25 позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2025 року в адміністративній справі № 580/864/25 задоволено апеляційну скаргу позивача на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 скасоване та прийнято нове, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю. Визнано протиправними дії Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» щодо надання неточної, неповної та недостовірної інформації на інформаційний запит ОСОБА_1 від 17 січня 2025 року, зобов`язано Уманське комунальне підприємство «Уманьтеплокомуненерго» надати точну, повну та достовірну інформацію на інформаційний запит ОСОБА_1 від 17.01.2025.
Судове рішення звернуто до примусового виконання та його виконання здійснюється у межах виконавчого провадження №79162376.
За невиконання рішення суду постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Умані Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 10.10.2025 на боржника УКП «Уманьтеплокомуненерго» накладено штраф у розмірі 5100 гривень, а постановою старшого державного виконавця від 10.11.2025 за невиконання судового рішення та ненадання стягувачу запитуваної інформації – піддано штрафу на користь держави у розмірі 10 200 грн. 
На час розгляду справи судом постанова Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 580/864/25 не виконана, повна, точна та достовірна інформація на інформаційний запит ОСОБА_1 не надана, постанова про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем не прийнята. 
Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом.
Факт порушення прав позивача на публічну інформації підтверджено постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 580/864/25, висновки якого мають преюдиційне значення у даній справі з огляду на положення ч. 4 ст. 82 ЦПК України, за приписами якої обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц зазначено, що преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акту.
Подібні правові висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 3 липня 2018 року у справі № 917/1345/17 (провадження № 12-144гс18), від 8 червня 2021 року у справі № 662/397/15-ц (провадження № 14-20цс21).
Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно з положеннями статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Оскільки підставою виникнення обов`язку відшкодувати моральну шкоду є правопорушення, то завжди є і моральні страждання з приводу порушення прав фізичної особи. Моральна шкода, як правило, супроводжує будь-яке порушення цивільного права чи охоронюваного законом інтересу.
Крім того, практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у подібних категоріях справ визначена презумпція моральної шкоди: у разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчувати страждання (моральну шкоду). Оцінка рівня моральної шкоди залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого.
Наявність моральної шкоди позивач мотивує тим, що неправомірні дії відповідача призвели до того, що вона була змушена захищати своє порушене право у судовому порядку, витрачати додатковий час та докладати зусилля на оскарження дій відповідача, а отже витрачати значних зусиль та часу для його відновлення. Протиправні дії відповідача щодо ненадання інформації викликають у позивача психічне напруження у зв`язку із очікуванням відповіді, розчарування в діяльності розпорядника публічної інформації, тривалого погіршення самопочуття, що викликане тривогою, занепокоєнням, стресом, відчуттям несправедливості, що в сукупності призводить до зниження настрою, дратівливості, порушення сну. Тривале невиконання відповідачем судового рішення викликає у позивача дискомфорт, душевні хвилювання, що негативно вплинуло на повсякденний спосіб життя та спілкування із оточуючими. 
У практиці ЄСПЛ порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань і незручностей, зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди.
З огляду на це психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не призвели до тяжких наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчити про заподіяння моральної шкоди.
Проаналізувавши встановлені обставини цієї справи, що стосуються порушених життєвих зв`язків ОСОБА_1 , з урахуванням зусиль, яких вона змушена була докласти для захисту своїх прав, а також негативних емоцій, яких позивач відчувала у зв`язку з протиправними діями відповідача, суд вважає доведеними обставини наявності душевних страждань та завдання їй моральної шкоди.
При цьому, суд відхиляє як безпідставні доводи представника УКП «Уманьтеплокомуненерго» про відсутність вини відповідача у невиконанні судового рішення та ненадання запитуваної інформації. Як свідчать досліджені судом матеріали справи, судове рішення перебуває на виконанні відділу ДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області Київського міжрегіонального управління міністерства юстиції України, боржник ухиляється від його виконання, у зв`язку із чим постановами старшого державного виконавця від 10.10.2025 та 10.11.2025 на відповідача накладено штраф, а державним виконавцем 20.03.2026 до Уманського міськрайонного суду Черкаської області скеровано подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника юридичної особи – боржника. 
У відповідності до частини третьої, п`ятої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (справа «Станков проти Болгарії», № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року).
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).
У частині третій статті 12, частині першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши належні, допустимі, достовірні та достатні докази відповідно до вимог статей 77-80 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц зроблено висновок, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Зважаючи на глибину заподіяної моральної шкоди, характер та обсяг душевних страждань, яких зазнала позивач внаслідок протиправних дій УКП «Уманьтеплокомуненерго», що знайшло своє підтвердження у постанові апеляційного адміністративного суду, тривалості моральних страждань у зв`язку з необхідністю докладання додаткових зусиль для відновлення свого права на звернення, доведення своїх вимог в суді та оскарження неправомірних дій відповідача, зважаючи на статус позивача, яка є особою похилого віку, має інвалідність ІІ групи, суд дійшов висновку, що моральна шкода підлягає відшкодуванню у розмірі 2 000 грн.
Виходячи із презумпції того, що порушення прав людини прямо суперечить головним конституційним нормам і завжди викликає у людини негативні емоції, суд, в контексті установлених обставин справи та виходячи із засад виваженості та справедливості, вважає, що такий розмір моральної шкоди є розумним та пропорційним глибині душевних страждань ОСОБА_1 .
Зазначене також узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленим у постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19), відповідно до якого визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.
Вирішуючи питання про розпоіл судових витрат, суд виходить із таких положень чинного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, від сплати судового збору при зверненні до суду із даним позовом звільнена на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Розмір судового збору у даній справі становить 1211,20 грн.
У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог із відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі: 121,12 грн (1211,20 грн*10%), іншу частину судового збору - компенсувати за рахунок держави. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 76 – 81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 351 -352 354 – 355 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» про стягнення моральної шкоди, задовольнити частково.
Стягнути із Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень.
Стягнути із Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» на користь держави судовий збір у розмірі 121 (сто двадцять одна) гривня 12 копійок. Іншу частину судового збору – компенсувати за рахунок держави.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Текст рішення суду складений та проголошений 10 квітня 2026 року.

Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач – Уманське комунальне підприємство «Уманьтеплокомуненерго, ЄДРПОУ – 02082675, місцезнаходження: вул. Тищика, 12а, м. Умань, Черкаська область, 20304.

Суддя         Альона ШКОЛЬНА