cправа № 752/30183/25 
провадження №: 2-а/752/119/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2026 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Мазур Ю.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до  ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -
В С Т А Н О В И В :
У грудні 2025 позивач ОСОБА_1 , в особі представника Ткаченко О.В., звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.11.2025, ОСОБА_1 , під час відвідування ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав від відповідача копію Постанови АД № 4031 від 17.11.2025 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 Кодексу України адміністративні правопорушення. В оскаржуваній постанові АД № 4031 від 17.11.2025 по справі адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП було установлено: «суть адміністративного правопорушення 10.11.2025 року о 15:34 встановлено: не став своєчасно на військовий облік, тим самим порушив вимоги «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 № 1487. Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП», зазначеною оскаржуваною постановою було постановлено: «Накласти на громадянина ОСОБА_1 штраф у сумі 17000,00 грн.» Тобто, виходячи із положення Постанови АД № 4031 від 17.11.2025, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП через те, що він не став своєчасно на військовий облік. Позивач не згоден із винесеною постановою по справі про адміністративне правопорушення і вважає її незаконною, та такою, яка підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю, з огляду на наступне. Розгляд адміністративної справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбувся без повідомлення позивача. У зв`язку з чим позивач був позбавлений можливості скористатися правами передбаченими КУпАП в тому числі правом на використовування правової допомоги під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності згідно із Постановою АД № 4031 від 17.11.2025. 17.11.2025, коли позивач прибув до відповідача, йому була вручена копія цієї постанови про притягнення до відповідальності, тобто ніякої процедури розгляду справи не було. Поміж того варто відзначити, адресу яка зазначена у Військово обліковому документів - АДРЕСА_1 , а поміж того зазначено що позивач перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач вчасно уточнив свої дані, що підтверджується його Військово-обліковим документом. 28.10.2025, згідно із Військово-обліковим документом позивача, було пройдено ВЛІК та за цією постановою ВЛК визнано придатним.
Враховуючи викладене, просив суд, визнати протиправною та скасувати Постанову АД № 4031 від 17.11.2025, винесену Тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000,00 грн.
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18.12.2025 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до  ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
05.01.2026 від представника позивача через систему «Електронний суд» до суду надійшла Заява про розгляд справи без участі позивача та його представника.
Відповідач повідомлений належним чином, правом на подання відзиву не скористався.
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10.02.2026, у справі за позовом ОСОБА_1 до  ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - розгляд справи відкладено на 19 березня 2026 та призначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Вивчивши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 17.11.2025, ОСОБА_1 , під час відвідування ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав від відповідача копію Постанови АД № 4031 від 17.11.2025 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 Кодексу України адміністративні правопорушення.
В оскаржуваній постанові АД № 4031 від 17.11.2025 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП було установлено: «суть адміністративного правопорушення 10.11.2025 року о 15:34 встановлено: не став своєчасно на військовий облік, тим самим порушив вимоги «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 № 1487.
Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП», зазначеною оскаржуваною постановою було постановлено: «Накласти на громадянина ОСОБА_1 штраф у сумі 17000,00 грн.»
Тобто, виходячи із положення Постанови АД № 4031 від 17.11.2025, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП через те, що він не став своєчасно на військовий облік.
Розгляд адміністративної справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбувся без повідомлення позивача. У зв`язку з чим позивач був позбавлений можливості скористатися правами передбаченими КУпАП в тому числі правом на використовування правової допомоги під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності згідно із Постановою АД № 4031 від 17.11.2025.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає про таке.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ІНФОРМАЦІЯ_2 розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені ІНФОРМАЦІЯ_2 розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники ІНФОРМАЦІЯ_2.
Нормами п.п. 12-13 Положення про ІНФОРМАЦІЯ_2, затверджене Постановою КМУ № 154 від 23.02.2024 (далі - Положення № 154) передбачено, що керівник ІНФОРМАЦІЯ_2 має право, зокрема, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України, і накладати адміністративні стягнення та визначати функціональні (посадові) обов`язки підлеглого йому особового складу.
Стаття 210 КУпАП передбачає відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку та тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частина 2 статті 210 КУпАП вказує, що повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого ч. 1 цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, та тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Положення ч. 3 ст. 210 КУпАП вказують, що вчинення дій, передбачених ч. 3 цієї статті, в особливий період та тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.
Відповідно до п. 1 Положення № 154, ІНФОРМАЦІЯ_2 є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. При цьому, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з введенням на території України воєнного стану та подальшої мобілізації громадян України, серед іншого встановлено Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Частиною 1 статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.
У п. 2 Порядку № 1487 закріплено, що військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Підпунктом 1, 2, 7, 8 п. 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (додаток 2 до Порядку № 1487; далі - Правила) передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку:
за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) ІНФОРМАЦІЯ_2 (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) ІНФОРМАЦІЯ_2, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад;
за місцем роботи (навчання) - в центральних і місцевих органах виконавчої влади, в інших державних органах, в органах місцевого самоврядування, в органах військового управління (органах управління), військових частинах (підрозділах) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органах спеціального призначення, на підприємствах, в установах, організаціях, закладах освіти, закладах охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності;
прибувати за викликом районних (міських) ІНФОРМАЦІЯ_2, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до ІНФОРМАЦІЯ_2, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) ІНФОРМАЦІЯ_2, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів;
особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання прибувати із паспортом громадянина України і військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_2 (органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу), який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття на військовий облік;
особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Також згідно з підпунктом 101 п. 1 Правил у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану: у разі залишення свого місця проживання стати в семиденний строк з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на військовий облік у районному (міському) ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи (військовозобов`язані та резервісти СБУ - в Центральному управлінні або регіональних органах СБУ, а військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів - у зазначений строк повідомити про зміну місця проживання відповідним підрозділам розвідувальних органів);
мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_2 або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон;
уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Як встановлено судом у протоколі зазначено: «суть адміністративного правопорушення 10.11.2025 року о 15:34 встановлено: не став своєчасно на військовий облік, тим самим порушив вимоги «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 № 1487.
Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП», зазначеною оскаржуваною постановою було постановлено: «Накласти на громадянина ОСОБА_1 штраф у сумі 17000,00 грн.»
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
При цьому, представником позивача надано суду інформацію із застосунку «ІНФОРМАЦІЯ_3» з якого вбачається, що позивач уточнив дані 12.07.2024 з поміткою застосунку «Дані уточнені вчасно».
Відповідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач не надав суду відзиву на позов, та не надав докази, що підтверджують факт вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення.
В самій оскаржуваній постанові також посилання на докази, що підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відсутні.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не надав до суду жодних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Суд зазначає, що наявність усіх ознак адміністративного правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності.
Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 204/8036/16-а.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.
Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Суд зазначає, що процесуальний обов`язок, передбачений ч. 2 ст. 71 КАС України, щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не виконаний.
Крім того, представник позивача в позові зазначив, що розгляд адміністративної справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбувся без повідомлення позивача. У зв`язку з чим позивач був позбавлений можливості скористатися правами передбаченими КУпАП в тому числі правом на використовування правової допомоги під час розгляду справи про притягне позивача до адміністративної відповідальності згідно із Постановою АД № 4031 від 17.11.2025.
Згідно зі ст. 248 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
За правилами ст. 277-2 КпАП України повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Згідно зі ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 у справі № 676/752/17, від 21.03.2019 у справі № 489/1004/17, від 30.01.2020 у справах № 308/12552/16-а та № 482/9/17, від 06.02.2020 у справі № 205/7145/16-а зробив такі висновки: «Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.
Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.
Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення».
Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт належного повідомлення позивача про місце і час розгляду справи у встановлений процесуальний спосіб.
Суд зауважує, що факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, подавати докази, мати професійну правову допомогу.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 30.08.2022 у справі №683/743/17, від 21.05.2020 у справі №286/4145/15-а, від 17 червня 2020 року у справі № 712/10440/16-а, від 30 вересня 2019 у справі №591/2794/17.
Відповідно до приписів ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України предметом розгляду по суті в порядку адміністративного судочинства є не будь-які рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а лише ті, що породжують права та обов`язки учасників спірних правовідносин.
Отже, обов`язковою ознакою рішень, дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.
В силу ч. 1 ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
У свою чергу, особа, що притягнута до адміністративної відповідальності, наділена правом оскарження зазначеної постанови.
Суд зазначає, що не дії органу (посадової особи), яка виносить постанову по справі, а його рішення у формі постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності породжує для позивача певні правові наслідки і має обов`язковий характер.
У цьому випадку тимчасово виконуючий обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 виніс оскаржувану постанову, якою і притягнуто позивача до адміністративної відповідальності.
Однак, суд встановив, що розгляд справи відбувся у неналежний спосіб та порядок повідомлення, встановлений процесуальним законодавством про розгляд адміністративної справи, а саме позивача не було своєчасно сповіщено про розгляд справи, що в силу приписів ч. 1 ст. 268 КУпАП виключало можливість розгляду справи.
Вирішуючи питання наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, яку належним чином не повідомили про дату, Верховний Суд у постановах від 06.03.2018 у справі № 522/20755/16-а, від 30.09.2019 у справі № 591/2794/17, від 06.02.2020 № 05/7145/16-а та від 21.05.2020 у справі № 286/4145/15-а дійшов такого висновку: «факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням установленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу».
Процедурні порушення, зокрема, такі як розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо особи, яку належним чином не повідомили про дату розгляду, є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.
З огляду на викладене, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів дотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення щодо порядку притягнення особи до відповідальності та дотримання прав особи, яка притягується до відповідальності, а саме, позивачу не було належним чином забезпечено право на захист та можливість користуватися професійною правничою допомогою - суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Суд наголошує, що згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З урахуванням викладеного оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП слід скасувати, провадження по справі відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП слід закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи, наведені в позові, отримали достатню оцінку.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Судом встановлено, що позивач сплатив за подання позову 605,60 грн. згідно квитанції № 9491-0411-9119-3011 від 21.11.2025.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 605,60 грн..
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2 ч. 3, 77 ч. 2, 268-272, 286 КАС України, суд, -
У Х В А Л И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 до  ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Постанову АД № 4031 від 17.11.2025 року, винесену Тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3  про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати.
Провадження у справі про притягнення громадянина ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за порушення передбачене ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1  (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) у рахунок відшкодування понесених позивачем витрат на сплату судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Шостого адміністративного апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Текст рішення виготовлений 17.04.2026.

Суддя:      Ю.Ю. Мазур