ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2736/25  Номер провадження 22-ц/814/1435/26	Головуючий у 1-й інстанції Тимчук Р. І.  Доповідач ап. інст. Чумак О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2026 року 	м. Полтава  	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Чумак О.В.,
суддів Дряниці Ю.В., Панченка О.О.,
при секретарі Чемерис А.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Полтави від 20 листопада 2025 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідно до судового наказу, виданого 28 серпня 2023 року Ленінським районним судом міста Полтави у справі № 553/2077/23, провадження № 2-н/553/498/2023 (суддя Крючко Н.І.) з 07 серпня 2023 року з позивача стягуються аліменти на утримання двох неповнолітній дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В травні 2025 року позивач дізнався про те, що заочним рішенням Подільського районного суду міста Полтави від 09 травня 2025 року у справі № 553/489/25, провадження № 2/553/650/2025 (суддя Ткачук Ю.А.) з позивача постановлено стягувати аліменти на утримання доньки від першого шлюбу - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є повнолітньою та навчається на 1-му курсі денного відділення контрактної форми навчання Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка». Позов про стягнення аліментів на повнолітню доньку ОСОБА_5 до суду подала її мати ОСОБА_1 . Заочним рішенням Подільського районного суду міста Полтави від 09 травня 2025 року встановлено стягувати з позивача аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 10 лютого 2025 року і до припинення ОСОБА_6 навчання - 30 червня 2028 року, але не пізніше досягнення нею двадцяти трьох років. Але при ухваленні судом заочного рішення від 09 травня 2025 року не було досліджено та враховано, що позивач вже сплачує аліменти на утримання двох інших неповнолітніх дітей. На даний час з заробітної плати позивача вираховується 58,3% у рахунок сплати аліментів. 
Просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі заочного рішення Подільського районного суду міста Полтави від 09.05.2025 року у справі № 553/489/25 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на час навчання в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) до розміру 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до припинення ОСОБА_5 навчання – 30.06.2028 року, але не пізніше ніж до досягнення нею 23-х років. 

Рішенням Подільського районного суду м. Полтави від 20 листопада 2025 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів задоволено.
Змінено розмір аліментів, що стягуються за заочним рішенням Подільського районного суду міста Полтави від 09.05.2025 року по справі № 553/489/25 та вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка продовжує навчання, з 1/4 частки до 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до припинення нею навчання - 30 червня 2028 року, але не пізніше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

З рішенням суду не погодилася  ОСОБА_1 таоскаржила його в апеляційному порядку. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що ОСОБА_2 не оскаржував заочне рішення, яким з нього були стягнуті аліменти на утримання повнолітньої дочки у розмірі доходу. При цьому, суд першої інстанції не звернув увагу, на те, що обставини, на які він посилається при подачі позову, існували на момент винесення рішення про стягнення аліментів, а тому не можуть бути підставою для зменшення їх розміру. 

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (мати ОСОБА_1 ) – свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 . 
Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 23.08.2012 року по справі № 1616/2428/2012 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини – задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , починаючи з 06.06.2012 року до досягнення дитиною повноліття.
ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (мати ОСОБА_3 ) – свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 та НОМЕР_3 . 
Відповідно до судового наказу, виданого 28 серпня 2023 року Ленінським районним судом міста Полтави, по справі № 553/2077/23 з 07 серпня 2023 року з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання двох неповнолітній дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дати подання заяви до суду 07 серпня 2023 року та до досягнення кожною дитиною, повноліття.
Заочним рішенням Подільського районного суду міста Полтави від 09.05.2025 року по справі № 553/489/25 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 10 лютого 2025 року і до припинення нею навчання - 30 червня 2028 року, але не пізніше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за рішенням по справі № 1616/2428/2012 станом на 01.11.2023 заборгованість складає 71532,34 грн., який долучено до відзиву ОСОБА_1 . 
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за рішенням по справі № 553/489/25 станом на червень 2025 року заборгованість складає 17007,78 грн., який долучено до відзиву ОСОБА_1 .
Згідно вироку по справі № 357/8853/23 від 04.11.2024 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. 
З розрахунків заборгованості зі сплати аліментів вбачаються, що
1) за рішенням по справі № 1616/2428/2012 станом на січень 2025 року заборгованість складає 45868,66 грн.;
2) за рішенням по справі № 553/2077/23 станом на серпень 2025 року заборгованість складає 82958,03 грн.;
3) за рішенням по справі № 553/489/25 станом на серпень 2025 року заборгованість складає 31047,06 грн.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (частина перша статті 8 Закону України "Про охорону дитинства").
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Статтею 199 СК України установлено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. 
У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Під час розгляду справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів суд може змінити розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20, від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22, від 30 березня 2023 року у справі № 509/5304/20, від 14 червня 2023 року у справі № 758/8284/21.

Згідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно частини 6 та 7 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Частинами 1 та 2 статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Аналізуючи обставинам справи колегія суддів звертає увагу, що аліменти на утримання повнолітньої дочки на період її навчання стягнуті заочним рішенням від 09 травня 2025 року тобто після винесення наказу про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей від 07 серпня 2023 року та винесення вироку 04 листопада 2024 року.
Тоді як стаття 192 СК України передбачає можливість зміни розміру стягуваних аліментів в разі суттєвої зміни майнового становища платника аліментів, що відбулося після винесення рішення.  Тобто зазначені позивачем обставини не можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки були наявні на момент їх стягнення.
У свою чергу позивачем не надано доказів погіршення його матеріального становища після ухвалення судом заочного рішення від 09 травня 2025 року, тоді як наявність заборгованості по сплаті аліментів свідчить про невиконання позивачем своїх батьківських обов`язків щодо утримання дітей, а не про неможливість сплачувати аліменти.
Однак суд першої інстанції не надав належну оцінку обставинам справи та прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для зменшення розміру стягуваних аліментів.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що законодавцем визначені обмеження щодо розміру відрахувань, а саме частиною 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.
При цьому, положення Закону України «Про виконавче провадження» регулює процес об`єднання виконавчих проваджень та процедуру їх виконання.
За положеннями статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.
Зазначене вище гарантує захист боржника від непомірних стягнень саме на стадії виконання та збалансовує інтереси сторін виконавчих проваджень. 
А тому посилання позивача на ту обставину, що сукупний розмір стягуваних з нього аліментів перевищує 50 % є безпідставними.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, оцінюючи докази наявні в матеріалах справи в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.
У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів слід відмовити.

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, задоволення апеляційної скарги з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір сплачений при подачі апеляційної скарги в розмірі 1816 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити.

Рішення Подільського районного суду м. Полтави від 20 листопада 2025 року – скасувати.
У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір сплачений при подачі апеляційної скарги в розмірі 1816 грн. 80 коп.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено 16 квітня 2026 року

Головуючий    О.В. Чумак 

Судді    Ю.В. Дряниця

О.О. Панченко