РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року 	справа № 580/402/26 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у змішаній (паперовій та електронній) формі адміністративну справу за позовом Керівника Черкаської окружної прокуратури в інтересах держави до Черкаської міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся Керівник Черкаської окружної прокуратури (далі - позивач) в інтересах держави з позовом до Черкаської міської ради (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Черкаської міської ради щодо приведення штатної чисельності Служби у справах дітей Черкаської міської ради відповідно вимог ст. 4 Закону України “Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей”, зобов`язати Черкаську міську раду вчинити дії, спрямовані на приведення штатної чисельності Служби у справах дітей Черкаської міської ради відповідно до вимог ст. 4 Закону України “Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей”, а саме збільшити штат Служби у справах дітей Черкаської міської ради на 3 особи.
В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що під час здійснення повноважень, визначених статтею 131-1 Конституції України та статті 23 Закону України “Про прокуратуру”, встановлено наявність підстав для вжиття заходів представницького характеру в інтересах держави з метою приведення штатної чисельності служби у справах дітей виконавчого комітету Черкаської міської ради вимогам статті 4 Закону України “Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей” та статті 12 Закону України “Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування”. Встановлено, що Згідно інформації Служби у справах дітей Черкаської міської ради від
26.12.2025 станом на поточний час на території міста Черкаси проживає 49 413 дітей, з них діти сироти – 74 особи; діти, позбавлені батьківського піклування – 197 осіб та діти які перебувають у складних життєвих обставинах – 89 осіб, що підтверджується інформацією Служби у справах дітей Черкаської міської ради. Також, згідно інформації Служби у справах дітей Черкаської міської ради від 09.01.2026 кількість штатних одиниць у Службі у справах дітей Черкаської міської ради, станом на 01.10.2025 складає 23,5 осіб, з яких 1 штатна одиниця – головний бухгалтер та 0,5 – водій. Указаний штатний розпис затверджено рішенням Черкаської міської ради від 22.12.2023 № 54-19 «Про внесення змін до рішення Черкаської міської ради від 23.05.2013 № 3-1862 «Про структуру, загальну чисельність апарату Черкаської міської ради та її виконавчих органів». Фактично повноваження передбачені Законом України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» виконуються 22 штатними одиницями. Вказана штатна чисельність органу не відповідає вимогам чинного законодавства та не може забезпечити належне виконання відповідних функцій служби, спрямованих на захист інтересів дітей. Зважаючи на це, кількість штатних одиниць, які повинні бути в Службі у справах дітей Черкаської міської ради у відповідності до ст. 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» повинна складати 25 штатних одиниць (49 413:2000 = 25), натомість кількість працівників, які виконують повноваження, передбачені Законом України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», за штатом складає 22 особи, за виключенням водія та бухгалтера. Таким чином, забезпеченість працівниками Служби у справах дітей Черкаської міської ради складає 89%, тому, для приведення штатної чисельності Служби відповідно до законодавства, є потреба ще в 3 (трьох) штатних одиницях.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 20.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач подав до суду відзив, в якому просив у задоволенні позову відмовити, оскільки штатна чисельність Служби станом на 01.01.2026 складає 23,5 штатних одиниць (24 працівника, із них 4 вакантних посади). Станом на 31.12.2025 на території м. Черкаси мешкає орієнтовно 48 453 дитини у віці від 0-17 років (згідно з даними Головного управління статистики у Черкаській області станом на 01.01.2022 на території міста Черкаси кількість населення (за оцінкою) у віці 0-17 років становить 42 743 осіб. Тобто, відповідно до загальної кількості дитячого населення разом із внутрішньо-переміщеними особами штатна чисельність Служби повинна складати 24 штатних одиниці (48 453 : 2000 = 24). Відповідно до вищевикладеного штатна чисельність працівників Служби приведена у відповідність до норм чинного законодавства. Також було повідомлено, що рішенням Черкаської міської ради від 22.12.2023 № 51-19 «Про внесення змін до рішення Черкаської міської ради від 23.05.2013 № 3-1682 «Про структуру, загальну чисельність апарату Черкаської міської ради та її виконавчих органів» з 01.01.2024 штатна чисельність працівників Служби збільшена з 19,5 до 23,5 штатних одиниць. Питання зміни штатної чисельності Служби буде розглянуто після закінчення воєнного стану на основі оновлених статистичних даних щодо кількості дитячого населення, що мешкає на території м. Черкаси.
Прокурор подав до суду відповідь на відзив, в якій зауважив, що згідно змісту відзиву відповідач не погоджується з позовними вимогами прокуратури, вказує на те, що матеріали справи не містять докази того, що Черкаська міська рада, Служба у справах дітей Черкаської міської ради не належно виконують свої обов`язки визначені законом; відсутні докази того, що наявна штатна чисельність працівників Служби у справах дітей Черкаської міської ради не справляється зі своїми обов`язками визначеними законом або неналежним чином їх виконує; зазначає, що вказаний позов призводить до втручання у здійснення органами самоврядування – Черкаською міською радою наданих їй власних повноважень в межах яких вони діють самостійно і несуть відповідальність.Також, позиція Черкаської міської ради щодо перегляду штатної чисельності Служби у справах дітей Черкаської міської ради після закінчення воєнного стану на основі оновлених статистичних даних щодо кількості дитячого населення, що мешкає на території міста Черкаси є ще одним доказом прямої бездіяльності міської ради, оскільки інтереси дитини, їх захист здійснюється шляхом забезпечення відповідної кількості штатної чисельності служби не дивлячись на військовий стан чи будь-які інші обставини, що виникають у суспільстві, державі, дитина не може чекати, дитині потрібен належний захист сьогодні і кожен день, який повинні забезпечити відповідні служби до яких і відноситься, у тому числі і Служба у справах дітей Черкаської міської ради.
Розглянувши подані документи і матеріали, суд зазначає, що відповідно до пункту 122 розділу VI Перехідні положення Положення №1845/0/15-21 до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей. Електронні документи та електронні копії паперових документів вносяться до АСДС та зберігаються в централізованому файловому сховищі. Документи, що надійшли до суду в електронній формі, за потреби можуть роздруковуватися та приєднуватися до матеріалів справи у паперовій формі.
Згідно з абзацом 21 пункту 1 розділу VII Формування і оформлення судових справ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814 (у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17 жовтня 2023 року № 485) у випадку прийняття суддею (суддею-доповідачем), у провадженні якого перебуває судова справа, рішення щодо розгляду (формування та зберігання) судової справи (матеріалів кримінального провадження) в електронній чи змішаній (паперовій та електронній) формі, формування матеріалів судової справи здійснюється у відповідній(их) формі(ах) (паперовій та/або електронній).
Отже, процесуальне законодавство передбачає можливість розгляду справи у змішаній формі (паперовій та електронній) та прийняття рішення про такий розгляд суддею, у провадженні якого перебуває судова справа.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за доцільне здійснити розгляд справи у змішаній (паперовій та електронній) формі.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.
Черкаською окружною прокуратурою Черкаської області під час здійснення повноважень, визначених ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», встановлено наявність підстав для вжиття заходів представницького характеру в інтересах держави з метою приведення штатної чисельності Служби у справах дітей Черкаської міської ради вимогам ст. 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей».
Відповідно до ч. 6 ст. 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» штатна чисельність працівників районних, міських, районних у містах служб у справах дітей установлюється з розрахунку один працівник служби не більше ніж на одну тисячу дітей, які проживають у районі, та не більше ніж на дві тисячі дітей, які проживають у місті, районі у місті.
Крім того, рішенням Черкаської міської ради від 18.12.2025 № 91-54 (https://chmr.golos.net.ua/?p=pryynyati_rishennya&sp=single&id=14345) затверджено Положення про службу у справах дітей Черкаської міської ради в новій редакції (далі – Положення), де п. 13 передбачено, що функції щодо проведення процедури усиновлення, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку, піклування, до дитячих будинків сімейного типу, прийомних сімей, покладаються на окремий підрозділ, який утворений у складі Служби – відділ опіки, піклування та усиновлення дітей. 
Штатна чисельність такого підрозділу установлюється в межах граничної чисельності працівників (не менше ніж дві особи) з розрахунку один працівник на 50 дітей, які перебувають у службі на обліку дітей, що можуть бути усиновлені.
Згідно інформації Служби у справах дітей Черкаської міської ради від 26.12.2025 станом на поточний час на території міста Черкаси проживає 49 413 дітей, з них діти сироти – 74 особи; діти, позбавлені батьківського піклування – 197 осіб та діти які перебувають у складних життєвих обставинах – 89 осіб, що підтверджується інформацією Служби у справах дітей Черкаської міської ради.
Згідно інформації Служби у справах дітей Черкаської міської ради від 09.01.2026 кількість штатних одиниць у Службі у справах дітей Черкаської міської ради, станом на 01.10.2025 складає 23,5 осіб, з яких 1 штатна одиниця – головний бухгалтер та 0,5 – водій.
Указаний штатний розпис затверджено рішенням Черкаської міської ради від 22.12.2023 № 54-19 «Про внесення змін до рішення Черкаської міської ради від 23.05.2013 № 3-1862 «Про структуру, загальну чисельність апарату Черкаської міської ради та її виконавчих органів».
Фактично повноваження передбачені Законом України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» виконуються 22 штатними одиницями.
Вказана штатна чисельність органу не відповідає вимогам чинного законодавства та не може забезпечити належне виконання відповідних функцій служби, спрямованих на захист інтересів дітей.
Зважаючи на це, кількість штатних одиниць, які повинні бути в Службі у справах дітей Черкаської міської ради у відповідності до ст. 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» повинна складати 25 штатних одиниць (49 413:2000 = 25), натомість кількість працівників, які виконують повноваження, передбачені Законом України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», за штатом складає 22 особи, за виключенням водія та бухгалтера.
Таким чином, забезпеченість працівниками Служби у справах дітей Черкаської міської ради складає 89%, тому, для приведення штатної чисельності Служби відповідно до законодавства, є потреба ще в 3 (трьох) штатних одиницях.
При цьому, Черкаська міська рада є суб`єктом, наділеним повноваженнями щодо утворення та визначення структури і штатної чисельності Служби у справах дітей Черкаської міської ради.
Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Черкаська міська рада є органом місцевого самоврядування. Рада є юридичною особою, діє у межах наділених власних повноважень самостійно і несе відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Розділу 1 Регламенту роботи Черкаської міської ради, затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 10.12.2020 № 1-2 зі змінами від 05.09.2024 № 64-16 (https://chmr.gov.ua/ua/files.php?s=2&s1=168&s2=572), Черкаська міська рада – представницький орган місцевого самоврядування, який наділений правом представляти інтереси територіальної громади міста Черкаси і приймати від її імені рішення та здійснює в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про статус депутатів місцевих рад», Європейською хартією місцевого самоврядування, іншими нормативно-правовими актами та цим Регламентом.
Згідно із ч. 2 ст. 1 Розділу 1 Регламенту роботи Черкаської міської ради, Регламент Ради (надалі – Регламент) встановлює порядок діяльності Ради, скликання сесій Ради, підготовки і розгляду нею питань, прийняття рішень Ради та з інших процедурних питань, порядок роботи сесії Ради, порядок проведення пленарних засідань Ради, порядок затвердження структури виконавчих та інших органів Ради, порядок їх формування, обрання та затвердження посадових осіб Ради, порядок формування та організації роботи постійних комісій, тимчасових контрольних комісій та інших органів Ради, порядок участі депутатських фракцій і груп у роботі та інші процедури, які випливають з повноважень Ради, встановлених Конституцією і законами України. Регламент Черкаської міської ради має вищу юридичну силу щодо усіх інших рішень Ради з цих питань.
Таким чином, рада правомочна розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими законами до її відання.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» виключно на пленарних засіданнях міської ради вирішується питання створення, у разі необхідності, органів і служб для забезпечення здійснення з іншими суб`єктами комунальної власності спільних проектів або спільного фінансування (утримання) комунальних підприємств, установ та організацій, визначення повноважень цих органів (служб).
Указом Президента України від 30.09.2019 № 721/2019 "Про деякі питання забезпечення прав та законних інтересів дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, розвитку та підтримки сімейних форм виховання дітей" зобов`язано вжити в установленому порядку вичерпних заходів щодо приведення штатної чисельності служб у справах дітей відповідно до нормативів, установлених законодавством.
Незважаючи на вищевикладене, Черкаська міська рада не виконує належним чином повноваження із забезпечення, дотримання та захисту прав дитини.
Зазначене підтверджує ігнорування Черкаською міською радою вимог законодавства, а також те, що штатну чисельність працівників Служби у справах дітей, на даний час, відповідно до нормативів не приведено.
10.09.2025 означене питання розглянуто на розширеному засіданні Президії Конгресу місцевих та регіональних влад при Президентові України, 21.10.2025 – на Черкаському обласному засіданні Конгресу місцевих та регіональних влад при Президентові України.
Прокурор вважаючи, протиправною бездіяльність відповідача щодо приведення штатної чисельності Служби у справах дітей виконавчого комітету Черкаської міської ради відповідно до нормативів, установлених статтею 4 Закону України “Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей” в кількості 2 особи, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд врахував таке.
Частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 3 статті 24 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Стаття 52 Конституції України визначає, що діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.
Будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідуються за законом.
Утримання та виховання дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, покладається на державу. Держава заохочує і підтримує благодійницьку діяльність щодо дітей.
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства.
Відповідно до статті 7 Конституції України в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування.
Статтею 140 Конституції України передбачено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
Частиною другою статті 142 Конституції України визначено, що територіальні громади сіл, селищ і міст можуть об`єднувати на договірних засадах об`єкти комунальної власності, а також кошти бюджетів для виконання спільних проектів або для спільного фінансування (утримання) комунальних підприємств, організацій і установ, створювати для цього відповідні органи і служби.
Статтею 34 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР “Про місцеве самоврядування” (далі - Закон № 280/97-ВР) визначені питання, вирішення яких віднесено до компетенції виконавчих органів місцевого самоврядування, зокрема, вирішення відповідно до законодавства питань про надання пільг і допомоги, пов`язаних з охороною материнства і дитинства; вирішення у встановленому законодавством порядку питань опіки і піклування, забезпечення утримання та виховання дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах.
Відповідно до статті 40 Закону № 280/97-ВР виконавчі органи сільських, селищних, міських рад крім повноважень, передбачених цим Законом, здійснюють й інші надані їм законом повноваження.
Закон України “Про охорону дитинства” від 26.04.2001 № 2402-III (далі - №2402-III) визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.
Частиною третьою статті 5 Закону № 2402-ІІІ передбачено, що місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до їх компетенції, визначеної законом, забезпечують організацію охорони дитинства шляхом:
- проведення державної політики у сфері охорони дитинства, розроблення і здійснення галузевих та регіональних програм поліпшення становища дітей, підтримки сімей з дітьми, вирішення інших питань у цій сфері;
- розвиток мережі навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, соціального захисту, а також позашкільних навчальних закладів, діяльність яких спрямована на організацію дозвілля, відпочинку і оздоровлення дітей, зміцнення їх матеріально-технічної бази;
- вирішення питань щодо забезпечення прав дітей, встановлення опіки і піклування, створення інших передбачених законодавством умов для виховання дітей, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів дітей;
- організацію безкоштовного харчування дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей з особливими освітніми потребами, які навчаються у спеціальних і інклюзивних класах, та учнів 1-4 класів загальноосвітніх навчальних закладів із сімей, які отримують допомогу відповідно до Закону України “Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям”;
- можуть забезпечувати пільговий проїзд учнів, вихованців, студентів до місця навчання і додому у порядку та розмірах, визначених органами місцевого самоврядування, та передбачати на це відповідні видатки з місцевих бюджетів;
- вирішення питань про надання пільг та державної допомоги дітям та сім`ям з дітьми відповідно до законодавства;
- контроль за дотриманням в ігрових залах, комп`ютерних клубах, відеотеках, дискотеках, інших розважальних закладах та громадських місцях правопорядку та етичних норм стосовно дітей;
- вжиття інших заходів щодо охорони дитинства, віднесених до їх компетенції законодавством України.
Згідно із частиною першою статті 8 Закону № 2402-ІІІ кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Зі змісту вищенаведених правових норм убачається, що обов`язок органів державної влади та місцевого самоврядування полягає у створенні в межах визначених законом повноважень умов для комфортного та безпечного життя дитини, отримання освіти, соціального захисту, всебічного розвитку тощо, у тому числі шляхом створення у своїй структурі відповідних органів, які безпосередньо здійснюють вказані повноваження. При цьому особливий захист гарантується дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування.
Цей висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20.07.2021 у справі № 480/3093/20, від 27.03.2023 у справі №340/2019/22.
Також відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції ООН “Про права дитини” від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Радою України від 27.02.1991 № 789-ХІІ (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративним чи законодавчими органами, першочергова увага має приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
За змістом частини другої статті 3 Конвенції держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду (частина третя статті 13 Конвенції).
Аналогічні зобов`язання України передбачені і у основних міжнародно-правових актах.
Так, стаття 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права від 16.12.1966 (ратифікований Указом Президії Верховної Ради Української PCP від 19.10.1973) визначає право кожної людини на соціальне забезпечення, а стаття 10 цього ж Пакту декларує визнання Державами-учасницями, що сім`ї, яка є природним і основним осередком суспільства, повинні надаватися по можливості якнайширша охорона і допомога, особливо при її утворенні і поки на її відповідальності лежить турбота про несамостійних дітей та їх виховання. Особливих заходів охорони і допомоги має вживатися щодо всіх дітей і підлітків без будь-якої дискримінації за ознакою сімейного походження чи за іншою ознакою. Дітей і підлітків має бути захищено від економічної і соціальної експлуатації.
В Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, закріплено, що дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.
Затверджуючи та забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому, відповідно до частини другої статті 19, частини першої статті 68 Конституції України, є загальнообов`язковими та однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами.
Водночас відповідно до частин першої, п`ятої та шостої статті 23-1 Закону № 2402-III усі дії щодо дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах, спрямовуються на захист прав та інтересів дитини, усунення причин таких обставин і забезпечення безпечних умов її утримання та виховання, надання їй та її батькам комплексу необхідних послуг та соціальної допомоги.
У разі якщо повернення дитини до батьків, інших законних представників є неможливим чи суперечить її інтересам, органи опіки та піклування здійснюють заходи щодо надання дитині статусу дитини-сироти чи дитини, позбавленої батьківського піклування, захисту її житлових та майнових прав, влаштування в одну із форм виховання, яка найбільше відповідає найкращим інтересам дитини.
Порядок діяльності органів опіки та піклування з питань захисту прав дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно із частиною першою статті 25 Закону № 2402-III діти, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави.
Виходячи з Конституції України та Конвенції ООН про права дитини Закон України “Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей” від 24.01.1995 №20/95-ВР (далі - Закон № 20/95-ВР) визначає правові основи діяльності органів і служб у справах дітей та спеціальних установ для дітей, на які покладається здійснення соціального захисту і профілактики правопорушень серед осіб, які не досягли вісімнадцятирічного віку, статтею 1 якого встановлено, що здійснення соціального захисту дітей і профілактики серед них правопорушень покладається в межах визначеної компетенції, зокрема, на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері сім`ї та дітей, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері сім`ї та дітей, орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері сім`ї та дітей, відповідні структурні підрозділи обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих органів міських і районних у містах рад.
Частиною сьомою статті 4 Закону № 20/95-ВР передбачено, що штатна чисельність працівників районних, міських, районних у містах служб у справах дітей установлюється з розрахунку один працівник служби не більше ніж на одну тисячу дітей, які проживають у районі, та не більше ніж на дві тисячі дітей, які проживають у місті, районі у місті. Штатна чисельність працівників служб у справах дітей виконавчих органів сільських, селищних рад відповідних територіальних громад встановлюється з розрахунку один працівник служби не більше ніж на одну тисячу дітей, але не менше одного працівника на об`єднану територіальну громаду.
Наведені положення законодавства, у тому числі норми Закону № 2402-III та Закону № 20/95-ВР зобов`язують органи місцевого самоврядування створювати служби у справах дітей для виконання відповідних повноважень з урахуванням вимог законодавства до їх штатної чисельності, а саме один працівник служби не більше ніж на одну тисячу дітей, але не менше одного працівника на об`єднану територіальну громаду.
Зміст цієї норми містить два критерії визначення кількості працівників служби.
За першим критерієм на одного працівника служби чисельність дітей не має перевищувати тисячу.
Другий критерій визначає мінімальну кількість працівників Служби на об`єднану територіальну громаду у разі якщо кількість дітей є меншою однієї тисячі.
Згідно інформації Служби у справах дітей Черкаської міської ради від 26.12.2025 станом на поточний час на території міста Черкаси проживає 49 413 дітей, з них діти сироти – 74 особи; діти, позбавлені батьківського піклування – 197 осіб та діти які перебувають у складних життєвих обставинах – 89 осіб, що підтверджується інформацією Служби у справах дітей Черкаської міської ради.
Згідно інформації Служби у справах дітей Черкаської міської ради від 09.01.2026 кількість штатних одиниць у Службі у справах дітей Черкаської міської ради, станом на 01.10.2025 складає 23,5 осіб, з яких 1 штатна одиниця – головний бухгалтер та 0,5 – водій.
Фактично повноваження передбачені Законом України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» виконуються 22 штатними одиницями.
Зважаючи на це, кількість штатних одиниць, які повинні бути в Службі у справах дітей Черкаської міської ради у відповідності до ст. 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» повинна складати 25 штатних одиниць (49 413:2000 = 25), натомість кількість працівників, які виконують повноваження, передбачені Законом України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», за штатом складає 22 особи, за виключенням водія та бухгалтера.
Суд звертає увагу, що правова конструкція частини сьомої статті 4 Закону № 20/95-ВР не визначає мінімальну кількість дітей на одного працівника та містить лише обмеження за максимальною кількістю на одного працівника Служби у справах дітей.
За такого правового регулювання та встановлених обставин, штатна чисельність має передбачати ще 1 працівника Служби у справах дітей на кількість дітей, яка перевищує тисячу та є меншою ніж дві тисячі дітей.
Отже, на час звернення позивача до суду та під час розгляду справи, відповідач не виконав свого обов`язку щодо приведення штатної чисельності Служби у справах дітей Виконавчого комітету Черкаської міської ради у відповідність до вимог частини сьомої статті 4 Закону № 20/95-ВР та допустив протиправну бездіяльність.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23.10.2024 у справі №340/3988/22.
Суд вважає, що невідповідність штатної чисельності Служби у справах дітей законодавчим вимогам унеможливлює належне виконання повноважень, покладених на органи місцевого самоврядування у сфері охорони дитинства, забезпечення соціальних та економічних прав дітей, в тому числі дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, а також дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах.
Реалізація державної політики у сфері забезпечення прав дитини є безпосереднім обов`язком об`єднаної територіальної громади. Кожна дитина, яка мешкає у громаді, має право на захист майнових і немайнових прав, який, за законом, надає об`єднана територіальна громада як орган опіки та піклування, що має особливі повноваження виконавчих органів влади об`єднаної громади представляти та відстоювати інтереси своїх громадян.
Указом Президента України від 30.09.2019 №721/2019 “Про деякі питання забезпечення прав та законних інтересів дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, розвитку та підтримки сімейних форм виховання дітей” зобов`язано вжити в установленому порядку вичерпних заходів щодо приведення штатної чисельності служб у справах дітей відповідно до нормативів, установлених законодавством, у тому числі в об`єднаних територіальних громадах.
Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовують доводи позову в частині визнання бездіяльності щодо приведення штатної чисельності працівників Служби у справах дітей Виконавчого комітету Черкаської міської ради відповідно до нормативів, установлених статтею 4 Закону України “Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей”. 
Врахувавши зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. 9, 14, 73-77, 139, 242 – 246, 255, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Черкаської міської ради щодо приведення штатної чисельності Служби у справах дітей Черкаської міської ради відповідно вимог ст. 4 Закону України “Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей”.
Зобов`язати Черкаську міську раду (адреса: вул. Байди Вишневецького 36, м. Черкаси, 18001, ЄДРПОУ 25212542) вчинити дії, спрямовані на приведення штатної чисельності Служби у справах дітей Черкаської міської ради відповідно до вимог ст. 4 Закону України “Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей”, а саме збільшити штат Служби у справах дітей Черкаської міської ради на 3 особи.
Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. 
Справу розглянуто з урахуванням щорічної відпустки головуючого судді з 23 березня 2026 до 06 квітня 2026 включно.

Суддя 	Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ