УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №288/641/25 Головуючий у 1-й інст. Рудник М. І. 
Номер провадження №33/4805/216/26
Категорія ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Кожем`яченка Володимира Володимировича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Попільнянського районного суду Житомирської області від 07 липня 2025 року, якою останнього визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, 

встановив:

Постановою судді Попільнянського районного суду Житомирської області від 07 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, 20.04.2025 о 19 год 11 хв ОСОБА_1 в селі Андрушки по вулиці Заводській, 19, Житомирського району, Житомирської області, керував транспортним засобом марки «Renault», номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 а) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
Також, 20.04.2025 о 19 год 11хв ОСОБА_1 в селі Андрушки по вулиці Заводській, 19, Житомирського району, Житомирської області, керуючи транспортним засобом марки «Renault», номерний знак НОМЕР_1 , під час вибору безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на перешкоду, чим вчинив ДТП з механічними пошкодженнями та матеріальними збитками, чим порушив п.12.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Апелянт стверджує, що в матеріалах справи немає доказів керування ним транспортним засобом. Зазначає, що керував автомобілем інший чоловік, відмовили гальма, через що сталося зіткнення. Адміністративні матеріали та схему ДТП підписав як власник автомобіля та як частину процедури, перебував у транспортному засобі як пасажир і вважає себе потерпілим. Виконання вимоги поліції щодо огляду на стан сп`яніння пояснює обов`язком. Крім того, апелянт звертає увагу на сумнівність показань свідка ОСОБА_2 , оскільки виклик до суду нею поштою не отримано, а за вказаною адресою житлового будинку не існує. Факти цієї недостовірності суд першої інстанції не врахував.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.
За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.
Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст.124 КУпАП.
Відповідно до п.12.1  Правил, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Відповідно до ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколами про адміністративні правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання винуватим ОСОБА_1  у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статей 283, 284 КУпАП.
Як правильно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_1  складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 306634 від 20.04.2025, 20.04.2025 о 19 год 11 хв ОСОБА_1 в селі Андрушки по вулиці Заводській, 19, Житомирського району, Житомирської області, керував транспортним засобом марки «Renault», номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 а) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Огляд зі згоди водія проводився на місці події за допомогою приладу газоаналізатору «Драгер 6810», що підтверджується тестом № 927, результат огляду 3,19 проміле (а.с.1); протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 306662 від 20.04.2025, 20.04.2025 о 19 год 11хв ОСОБА_1 в селі Андрушки по вулиці Заводській, 19, Житомирського району, Житомирської області, керуючи транспортним засобом марки «Renault», номерний знак НОМЕР_1 , під час вибору безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на перешкоду, чим вчинив ДТП з механічними пошкодженнями та матеріальними збитками, чим порушив п.12.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП (а.с.2); розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.ст.55.56,59,63 Конституції України (а.с.3); розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу (а.с.5); роздруківкою результату на стан сп`яніння, згідно якої результат тесту становить 3,19 проміле (а.с.6); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.7); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.8); розпискою про ознайомлення водія з вимогами ч.1 ст.266 КУпАП щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом (а.с.9); довідкою (а.с.10-11); відеозаписом події (а.с.12); поясненнями ОСОБА_3 , яка зазначила, що була очевидцем ДТП за участю автомобіля Рено, номерний знак НОМЕР_2 , та викликала поліцію (а.с.13); поясненнями ОСОБА_2 від 10.04.2025, яка зазначила, що була очевидцем ДТП та до приїзду працівників поліції було встановлено, що за кермом автомобіля перебував ОСОБА_1 (а.с.14); схемою місця ДТП, якою зафіксовано розташування транспортного засобу після пригоди та характер його механічних пошкоджень (а.с.15).
Як встановлено під апеляційного розгляду, суддя місцевого суду надав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1  складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.
Досліджені суддею докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Доводами апеляційної скарги висновків суду не спростовано. 
На наявному в матеріалах справи відеозаписі з нагрудних камер поліцейських об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 . Під час апеляційного розгляду справи захисником не були спростовані обґрунтовані та об`єктивні висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозапису, як належному та допустимому доказу.
З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , у зв`язку з причетністю до дорожньо-транспортної пригоди та виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння, добровільно пройшов відповідний огляд за допомогою приладу Drager Alcotest 6810, який показав результат 3,19 проміле, що перевищує допустиму норму, з результатом якого погодився. Складені працівниками поліції протоколи про адміністративні правопорушення та інші процесуальні документи ОСОБА_1 підписав без будь-яких зауважень та був відсторонений від керування транспортним засобом.
Твердження ОСОБА_1 щодо відсутності доказів його керування транспортним засобом були предметом дослідження суду першої інстанції, який надав їм належну та неупереджену оцінку. Висновки суду обґрунтовано викладені у мотивувальній частині постанови та не потребують додаткового правового аналізу.
Як правильно встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на місці дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, підписав протоколи про адміністративні правопорушення, схему ДТП та інші складені працівниками поліції документи без будь-яких зауважень та не заявляв про керування автомобілем будь-якою іншою особою. Навпаки, його поведінка, зафіксована на відеозаписі, зокрема неодноразові пропозиції працівникам поліції врегулювати питання поза встановленою процедурою, обґрунтовано оцінена судом першої інстанції, як така що свідчить про керування транспортним засобом.
Отже, на підставі сукупності зібраних у справі доказів, у апеляційного суду відсутні сумніви щодо доведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення. Твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, суд апеляційної інстанції розцінює як обрану ним лінію захисту, спрямовану на спростування встановлених судом обставин.
Доводи апелянта щодо формальних недоліків у зазначенні анкетних даних свідка ОСОБА_2 , нерозбірливості почерку у її поясненнях, тверджень про неотримання судової повістки та відсутність житлового будинку за вказаною адресою не свідчать про недопустимість її пояснень як доказу, які узгоджуються з іншими дослідженими у справі доказами та підтверджують установлені судом обставини.
Доводи сторони захисту щодо необхідності виклику та допиту свідків, у тому числі особи, яка нібито керувала транспортним засобом, залишено без задоволення. Матеріали справи містять достатню сукупність належних і допустимих доказів для вирішення справи по суті. При цьому клопотання про виклик свідка ОСОБА_4 не заявлялося під час розгляду справи судом першої інстанції, а посилання на відсутність даних про місце перебування цієї особи об`єктивно не створювало перешкод для заявлення такого клопотання. 
Інші наведені доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1  в інкримінованих йому правопорушеннях, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови. 
Суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32)
Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], §41.
При розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суд –
постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Попільнянського районного суду Житомирської області від 07 липня 2025 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич