РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
23 лютого 2026 р.  Справа № 120/12211/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницького обласного центру зайнятості про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

28.08.2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Вінницького обласного центру зайнятості про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю наказу Вінницького обласного центру зайнятості №72 від 10.07.2025 року "Про відкликання дозволу на застосування праці іноземного громадянина".
На переконання позивача, вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернувся з цим адміністративним позовом до суду.
Ухвалою суду від 13.08.2025 року прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
05.09.2025 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного адміністративного позову. Зокрема зазначає, що пункт 9 частини 2 статті 42-10 Закону України "Про зайнятість населення" визначає порядок відкликання дозволу на застосування праці іноземця, а саме надходження подання про відкликання дозволу від Національної поліції України, Служби безпеки України або іншого державного органу, який у межах наданих повноважень забезпечує дотримання законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, за підписом керівника такого органу. Таке подання здійснюється у разі, якщо дії іноземця або особи без громадянства порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, суперечать інтересам національної безпеки чи охорони громадського порядку, або коли це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України.
Представник відповідача зазначає, що Закон України "Про зайнятість населення" не передбачає повноважень регіонального центру зайнятості здійснювати оцінку обґрунтованості подання про відкликання дозволу, яке надійшло від Національної поліції України, Служби безпеки України чи іншого уповноваженого державного органу. 
З огляду на викладене, на переконання представника відповідача, підстави для задоволення даного адміністративного позову відсутні.
Ухвалою суду від 15.09.2025 року провадження у справі зупинено до набрання чинності рішенням в адміністративній справі №120/10431/25. 
Ухвалою суду від 23.02.2026 року поновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Вінницького обласного центру зайнятості про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії. 
Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив. 
ОСОБА_1 є громадянином російської федерації, наразі його зареєстрованим місцем проживання є: АДРЕСА_1 . 
З 14.12.2017 року по 12.10.2020 року займав посаду заступника директора з комерційних питань ТОВ "Сармат". 
З 13.10.2020 року займає посаду заступника директора ТОВ "Аналог-Сервіс". 
23.09.2020 року Вінницьким обласним центром зайнятості видано ТОВ "Аналог-Сервіс" дозвіл №1024 на застосування праці громадянина російської федерації ОСОБА_1 на посаді заступника директора. Дозвіл чинний до 23.09.2025 року.
Разом з тим, наказом Вінницького обласного центру зайнятості №72 від 10.07.2025 року, на підставі пункту 9 частини 2 статті 42-10 Закону України "Про зайнятість населення", за поданням щодо відкликання дозволу на застосування праці іноземців Управління міграційної поліції ГУ НП у Вінницькій області №137787-2025 від 08.07.2025 року, відкликано виданий Вінницьким обласним центром зайнятості дозвіл №1024 від 23.09.2020 року на застосування праці громадянина російської федерації ОСОБА_1 на посаді заступника директора.
На переконання позивача, вказаний наказ є протиправним, у зв`язку з чим звернувся з даним позов до суду.
Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Частиною 1 статті 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Слід наголосити, що частиною 1 статті 26 Конституції України передбачено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" №3773-VI від 22.09.2011 року (далі - Закон №3773) іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.
Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 1 Закону №3773 іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.
Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 1 Закону №3773 іноземці та особи без громадянства, які тимчасово проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на тимчасове проживання, або якщо строк їх тимчасового проживання на території України продовжено в установленому порядку, якщо інше не встановлено законом.
Згідно із частиною 1 статті 3 Закону №3773 іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.
Відповідно до частини 4 статті 4 Закону №3773 іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону прибули в Україну для працевлаштування або укладення контракту або під час перебування на законних підставах на території України у випадку, передбаченому частиною тринадцятою цієї статті, отримали дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства в Україні та посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період роботи в Україні.
Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття визначені Законом України "Про зайнятість населення" 05.07.2012 року №5067-VI (далі - Закон №5067-VI).
Відповідно до частини 4 статті 3 Закону №5067-VI іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні, яких визнано в Україні біженцями, яким надано притулок в Україні, яких визнано особами, що потребують додаткового захисту, яким надано тимчасовий захист, а також ті, що одержали дозвіл на імміграцію в Україну, мають право на зайнятість на підставах і в порядку, встановлених для громадян України.
Іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну для працевлаштування на визначений строк, приймаються роботодавцями на роботу на підставі дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства, виданого в порядку, визначеному цим Законом, якщо інше не передбачено законами та/або міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Не можуть призначатися на посаду або займатися трудовою та іншою діяльністю в Україні іноземці та особи без громадянства, включені до переліку осіб, пов`язаних з провадженням терористичної діяльності або стосовно яких застосовано міжнародні санкції, а також іноземці та особи без громадянства, до яких застосовано спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) відповідно до Закону України "Про санкції". 
В силу вимог пункту 17 частини 2 статті 22 Закону №5067-VI центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань: видають роботодавцям дозволи на застосування праці іноземців та осіб без громадянства з веденням обліку таких дозволів.
За приписами частини 1 статті 42 Закону №5067-VI роботодавці мають право на застосування праці іноземців та осіб без громадянства на території України на підставі дозволу, що видається територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції.
Видача та продовження дії дозволу на застосування праці громадян російської Федерації, республіки Білорусь, а також інших держав, визнаних такими, що становлять загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності і демократичному конституційному ладу та іншим національним інтересам України, здійснюються за погодженням із регіональними органами Служби безпеки України.
Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 42-10 Закону №5067-VI територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, відкликає виданий дозвіл у разі надходження подання про відкликання дозволу від Національної поліції України, Служби безпеки України, іншого державного органу, який у межах наданих йому повноважень забезпечує дотримання вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, за підписом керівника органу, у разі якщо дії іноземця або особи без громадянства порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України.
Суд зауважує, що пунктом 9 частини 2 статті 42-10 Закону №5067-VI прямо встановлено імперативний характер дій територіального органу зайнятості у разі надходження подання від уповноваженого державного органу. Законодавець не наділяє центр зайнятості повноваженнями перевіряти або оцінювати обґрунтованість подання, давати оцінку доказам чи здійснювати додаткову перевірку іноземця або роботодавця. 
Сам факт надходження належним чином оформленого подання від суб`єкта, визначеного законом, є достатньою юридичною підставою для відкликання дозволу.
Як вбачається, з подання Управління міграційної поліції ГУНП у Вінницькій області №137787-2025 від 08.07.2025 року, яке міститься в матеріалах справи, у ході здійснення заходів, спрямованих на протидію незаконній легалізації іноземців на території України, зокрема громадян російської федерації, було отримано відомості щодо функціонування на території м. Вінниця ТОВ "Аналог-Сервіс", яке має ознаки фіктивності. 
Засновниками підприємства є громадянка України ОСОБА_2 (95 % статутного капіталу), а також громадянин російської федерації ОСОБА_1 (5 % статутного капіталу). Згідно з відомостями, отриманими від Головного управління ДПС у Вінницькій області, у 2024 році встановлено порушення податкового законодавства та проведено камеральну перевірку ТОВ "Аналог-Сервіс" з питань податкової звітності по окремих загальнодержавних та місцевих податках і зборах. 
За результатами перевірки складено акт №15102/02-32-04-04/41740105 від 12.04.2024 року, згідно якого встановлено порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання відповідно до статті 124 Податкового кодексу України. 
На підставі зазначеного акту винесено податкове повідомлення-рішення №0153350404 від 29.04.2024 року із застосуванням штрафних санкцій. 
Крім того, отримано відомості про фігурування ТОВ "Аналог-Сервіс" у кримінальному провадженні №72023000110000009 від 10.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 212 КК України (ухилення від сплати податків). 
Так, в ході перевірки особи ОСОБА_1 встановлено, що відносно нього винесено постанову про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 122 КУпАП, що, на думку Управління міграційної поліції ГУНП у Вінницькій області, свідчить про невиконання ОСОБА_1 обов`язків іноземця, визначених статтею 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".
Суд звертає увагу, що подання Управління міграційної поліції ГУНП у Вінницькій області №137787-2025 від 08.07.2025 року складено уповноваженим органом та містить підпис керівника, а також зазначення наявних відомостей, отриманих у межах реалізації повноважень цього органу.
Доводи представника позивача про те, що подання не містить "конкретних доказів чи обґрунтувань" вчинення іноземцем протиправних дій, суд вважає безпідставними, оскільки пункт 9 частини 2 статті 42-10 Закону №5067-VI не передбачає обов`язку відповідача здійснювати додаткову перевірку інформації, викладеної у поданні, або вимагати від органу, що його направив, надання додаткових доказів.
Крім того, подання Управління міграційної поліції ГУНП у Вінницькій області базується на відомостях, зокрема: результатах камеральної перевірки Головного управління ДПС у Вінницькій області, наявності кримінального провадження, інформації про порушення правил дорожнього руху іноземцем, а також ознаках фіктивності підприємства. Незалежно від подальшої процесуальної долі цих проваджень або оцінки їх змісту іншими органами, зазначені відомості були отримані уповноваженим органом у межах здійснення ним повноважень, що є достатньою підставою для направлення подання щодо відкликання дозволу на застосування праці іноземців, відповідно до пункту 9 частини 2 статті 42-10 Закону №5067-VI. 
Аргументи представника позивача про відсутність у ОСОБА_1 податкової заборгованості, про закриття кримінального провадження та те, що позивач не перебуває в статусі підозрюваного чи обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, не впливають на правову природу та наслідки подання, оскільки закон пов`язує відкликання дозволу виключно з фактом надходження такого подання, а не з остаточним встановленням вини чи відповідальності роботодавця або іноземця.
В той же час, зі змісту подання Управління міграційної поліції ГУНП у Вінницькій області, вбачається, зокрема, про встановлене порушення обов`язків іноземця, визначених статтею 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" ОСОБА_1 . 
При цьому, суд звертає увагу, що у матеріали справи не містять відомостей про скасування або визнання недійсною постанови про адміністративне правопорушення, винесеної щодо ОСОБА_1 за частиною 1 статті 122 КУпАП.
Таким чином, вказана постанова підтверджує, що подання Управління міграційної поліції ґрунтується на фактах, отриманих у межах реалізації його повноважень щодо іноземця ОСОБА_1 , а тому не є безпідставним чи довільним.
Окремо, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 є громадянином російської федерації - держави, визнаної чинним законодавством України такою, що становить загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності та іншим національним інтересам України. У зв`язку з цим питання використання праці громадян РФ в Україні перебуває під посиленим контролем держави, а будь-які відомості щодо можливих порушень законодавства такими особами набувають особливої значущості.
Водночас, в умовах воєнної агресії РФ проти України, ризики, пов`язані з перебуванням та діяльністю громадян держави-агресора, є об`єктивно підвищеними. Саме тому законодавець передбачив спеціальну процедуру погодження дозволів на застосування праці громадян РФ із регіональними органами Національної поліції України, Служби безпеки України та можливість відкликання дозволу за наявності подання уповноважених органів.
Враховуючи вищезазначені обставини та норми законодавства, суд дійшов висновку, що наказ Вінницького обласного центру зайнятості №72 від 10.07.2025 року "Про відкликання дозволу на застосування праці іноземного громадянина" відповідачем прийнято правомірно, у спосіб та в межах компетенції, визначених Законом України "Про зайнятість населення". 
Згідно із статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши дії суб`єкта владних повноважень, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Враховуючи відсутність судових витрат, питання про їх розподіл, судом не вирішується. 
Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );
Відповідач: Вінницький обласний центр зайнятості (вул. Стрілецька, 3А, м. Вінниця, код ЄДРПОУ 05392714).

Суддя Дончик Віталій Володимирович