Справа № 354/1720/24
Провадження № 2/354/90/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
26 лютого 2026 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді: Остап`юк М.В.
при секретарі судового засідання: Крицкалюк Я.М.

за участю:
прокурора: Семковича О.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Яремче цивільну справу за позовом керівника Надвірнянської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Яремчанської міської ради Івано-Франківської області до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та державної реєстрації права власності на земельну ділянку в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, -
ВСТАНОВИВ:
19.08.2024 року керівник Надвірнянської окружної прокуратури звернувся із позовом до  ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні Яремчанською міською радою Івано-Франківської області права власності та розпорядження земельною ділянкою водного фонду площею 0, 0601 га, шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та державної реєстрації права власності відповідача ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі договору-купівлі продажу частини земельної ділянки від 29.12.2006 № 6072 серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 набули у власність земельну ділянку площею 0,0435 га з кадастровим номером 2611000000:03:005:0041 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , про що видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 856164 від 29.11.2007. 
На підставі договору-купівлі продажу земельної ділянки від 29.12.2006 № 6036 серії ВЕМ № 429972 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 набули у власність земельну ділянку площею 0,0767 га з кадастровим номером 2611000000:03:005:0040 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , про що видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 856163 від 29.11.2007.
На підставі договору-купівлі продажу земельної ділянки від 29.12.2006 № 6041 серії ВЕМ № 429973 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 набули у власність земельну ділянку площею 0,0767 га з кадастровим номером 2611000000:03:005:0039 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , про що видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 856162 від 29.11.2007.
На підставі договору-купівлі продажу земельної ділянки від 29.12.2006 № 6021 серії ВЕМ № 429969 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 набули у власність земельну ділянку площею 0,0767 га з кадастровим номером 2611000000:03:005:0036 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , про що видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 856159 від 29.11.2007.
На підставі договору-купівлі продажу земельної ділянки від 29.12.2006 № 6026 серії ВЕМ № 429970 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 набули у власність земельну ділянку площею 0,0767 га з кадастровим номером 2611000000:03:005:0037 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , про що видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 856160 від 29.11.2007.
В подальшому ОСОБА_2 на підставі договорів купівлі-продажу від 15.10.2011 відчужив ОСОБА_3 1/3 частки земельних ділянок, які належали йому на праві власності відповідно до вищезазначених державних актів.
Відповідно до заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_1 від 25.02.2016 ТОВ «Геоземкадсервіс» розроблено технічну документацію із землеустрою щодо об`єднання вказаних земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,3503 га по АДРЕСА_1 . В результаті об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами 2611000000:03:005:0041, 2611000000:03:005:0040, 2611000000:03:005:0039, 2611000000:03:005:0036, 2611000000:03:005:0037 утворилась 12.03.2016 земельна ділянка з кадастровим номером 2611000000:04:006:0101.
На підставі заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , розроблено ТОВ «Геоземкадсервіс» технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером 2611000000:04:006:0101 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,3503 га по АДРЕСА_1 на дві земельні ділянки площею 0,2902 га та 0,0601 га. У зазначеній технічній документації із землеустрою у переліку обмежень прав на земельну ділянку площею 0, 0601 га відомості про прибережну захисну смугу відсутні. В результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером 2611000000:04:006:0101 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0, 3503 га по АДРЕСА_1 утворились дві земельні ділянки з кадастровим номером 2611000000:04:006:0102 площею 0,2902 та 2611000000:04:006:0103 площею 0,0601.
У подальшому, приватним нотаріусом Квочак Л.Т. Івано-Франківського нотаріального округу на підставі договору про поділ земельної ділянки, серія та номер 2152 від 27.06.2016 та витягу з Державного земельного кадастру, серія та номер НВ-2601734262016 від 27.04.2016 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень згідно якого за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0601 га з кадастровим номером 2611000000:04:006:0103.
Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 2611000000:04:006:0103 площею 0,0601 га із цільовим призначенням – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) державну реєстрацію земельної ділянки здійснено 27.04.2016. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 391147881 від 15.08.2024 власником спірної земельної ділянки площею 0.0601 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) із кадастровим номером – 2611000000:04:006:0103 є ОСОБА_1 . Згідно з викопіюванням з Публічної кадастрової карти та використанням доступних функціоналів земельна ділянка з вказаним кадастровий номер 2611000000:04:006:0103 знаходиться в безпосередній близькості до урізу води річки Прут у межах 19, 45-15 метрів.
Згідно з інформацією Управління містобудування, архітектури, будівництва та житлово-комунального господарства прибережно-захисна смуга в районі знаходження спірної земельної ділянки згідно з діючого Генерального плану міста Яремче становить 40-45 метрів. Відповідно до план-схеми земельної ділянки, виконаної сертифікованим інженером-геодезистом ОСОБА_4 , межа спірної земельної ділянки площею 0,0601 згідно відомостей (обмінного файлу) з Державного земельного кадастру накладається повністю на прибережно-захисну смугу річки Прут.
При наданні у власність чи користування земельних ділянок навколо водних об`єктів необхідно ураховувати положення щодо меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг шляхом урахування при розгляді матеріалів про надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 88 Водного кодексу України. Одночасно, згідно вимог земельного законодавства України, передача у власність земель водного фонду (прибережних захисних смуг), в тому числі для індивідуального житлового будівництва чи ведення особистого селянського господарства не передбачена. А тому, Прокурор просить усунути перешкоди у здійсненні Яремчанською міською радою права користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду площею 0,0601 га з кадастровим номером 2611000000:04:006:0103, яка розташована на території Яремчанської міської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області шляхом скасування державної реєстрації в Державному земельному кадастрі від 27.04.2016 земельної ділянки, виключивши відповідні відомості з Державного земельного кадастру та шляхом скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Також просить стягнути з Відповідача судовий збір в розмірі 4 844, 80 грн.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 04.10.2024 року відкрито провадження у справі і призначено її до підготовчого судового засідання.
16.09.2025 ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 16.02.2026 року у задоволенні клопотання Прокурора про повернення до стадії підготовчого провадження з метою зміни предмета позову – відмовлено.

У судовому засіданні Прокурор підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково зазначив, що предметом цивільного спору є земельна ділянка, площею 0,0601 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 з кадастровим номером 2611000000:04:006:0103 га. Власником вказаної земельної ділянки є відповідач ОСОБА_1 . Спірна земельна знаходиться біля річки Прут. Відповідно до статті 3 Водного кодексу України усі води (водні об`єкти) на території України становлять її водний фонд, до якого, серед іншого, належать поверхневі води: водотоки (річки, струмки), штучні водойми (ставки). У частині першій статті 58 Земельного кодексу України та статті 4 Водного кодексу України зазначено, що до земель водного фонду належать землі зайняті річками, іншими водними об`єктами, болотами, а також прибережні захисні смуги вздовж цих річок та водойм. Прибережні захисні смуги є землями водного фонду. Відповідно до частини першої статті 122 Земельного кодексу України повноваження щодо розпорядження землями водного фонду комунальної власності належать сільським, селищним та міським радам. Відповідно до частини четвертої статті 59 ЗК України землі водного фонду, можуть передаватися громадянам та юридичним особам виключно на умовах оренди. Тобто, в приватну власність можна передати тільки замкнені природні водойми (це наприклад невеликі ставки, озера), а земельні ділянки прибережних смуг водного фонду можна надати громадянам виключно на підставі оренди. У статті 60 Земельного кодексу України та статті 88 Водного кодексу України визначено, що прибережно-захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та коло водойм уздовж урізу води шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари – 25 метрів, для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари – 50 метрів. Відповідно до статті 79 Водного кодексу України до середніх річок належать річки, які мають площу водозабору від 2 до 50 тисяч квадратних кілометрів. Річка Прут, яка межує із земельною ділянкою відповідачки відноситься до середніх річок. А тому прибережна захисна смуга середньої річки по обидва боки має становити 50 метрів. Згідно інформації, наданої Державним комічним агентством України, а саме з космічних знімків чітко видно, що в районі розміщення спірної земельної ділянки русло річки Прут фактично не змінювалося, а сама земельна ділянка знаходиться у безпосередній близькості до річки. Вказане підтверджується і викопіюванням з Публічної кадастрової карти, з якої вбачається, що земельна ділянка знаходиться у безпосередній близькості до урізу води річки Прут у межах 16-18 метрів. Згідно з інформацією Управління містобудування, архітектури, будівництва та житлово-комунального господарства прибережно-захисна смуга в районі знаходження спірної земельної ділянки згідно з діючого Генерального плану міста Яремче становить 50 метрів. Відповідно до план-схеми земельної ділянки, виконаної сертифікованим інженером-геодезистом Калинчуком В.В., межі спірної земельної ділянки площею 0, 0601 га згідно відомостей (обмінного файлу) з Державного земельного кадастру повністю накладаються на прибережно-захисну смугу річки Прут. А тому просив задовольнити позов повністю та повернути у власність територіальної громади земельну ділянку водного фонду. 

У судове засідання представник позивача Яремчанської міської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області не з`явився, повідомлявся належним чином.

Відповідач у судові засідання жодного разу не з`являвся, відзиву на позов чи письмових пояснень не подавав.
Про дату та часу судових засідань повідомлявся за адресою зареєстрованого місця проживання згідно з відповіддю УДМС в Івано-Франківській області від 30.08.2024 вих. 4190, а саме: АДРЕСА_2 (а. с. 100), а також шляхом опублікування оголошення на сайті Судової влади України.
Однак, повідомлення поверталися не врученими з відміткою: «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 119, 127, 140, 155).
В силу підпункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України Відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином.
З урахуванням положень статті 280 ЦПК України Суд постановив провести заочний розгляд справи. 
Вислухавши пояснення Прокурора, надані у судовому засіданні, та врахувавши письмові пояснення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Суд дійшов таких висновків.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Згідно зі статтею 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
У Преамбулі Водного кодексу України зазначається, що усі води (водні об`єкти) на території України є національним надбанням Українського народу, однією з природних основ його економічного розвитку і соціального добробуту.
Водні ресурси забезпечують існування людей, тваринного і рослинного світу і є обмеженими та уразливими природними об`єктами.
Відповідно до статті 3 Водного кодексу України усі води (водні об`єкти) на території України становлять її водний фонд.
Статтею 4 Водного кодексу України передбачено, що до земель водного фонду належать землі, зайняті:
морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами;
прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами;
гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них;
береговими смугами водних шляхів.
Отже, до земель водного фонду належать землі, зайняті прибережними смугами вздовж річок.
Відповідно до статті 6 Водного кодексу України води (водні об`єкти) є виключно власністю Українського народу і надаються тільки у користування.
Частинами першою, третьою статті 85 Водного кодексу України встановлено, що порядок надання земель водного фонду в користування та припинення права користування ними встановлюється земельним законодавством.
У користування на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів можуть надаватися підприємствам, установам, організаціям, об`єднанням громадян, релігійним організаціям, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, а також для проведення науково-дослідних робіт.
Указані статті імперативно відносять землі, яким встановлено статус прибережних захисних смуг, до категорії земель водного фонду, які мають спеціальний статус та перебувають під особливою державною охороною.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0, 0601 га з кадастровим номером 2611000000:04:006:0103.
Спірна земельна ділянка утворилася внаслідок поділу у 2016 році земельної ділянки площею 0, 3503 га з кадастровим номером 2611000000:04:006:0101, яка належала ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , на дві земельні ділянки з кадастровим номером 2611000000:04:006:0102 площею 0, 2902 та з кадастровим номером 2611000000:04:006:0103 площею 0, 0601 га.
27.04.2016 року здійснено державну реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, а 30.06.2016 року зареєстровано право власності відповідача ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Прокурор оскаржує законність перебування у власності ОСОБА_1 вказаної земельної ділянки, оскільки стверджує, що ця земельна ділянка є прибережною захисною смугоюрічки Прут та відноситься до земель водного фонду.
Визначення прибережно-захисних смуг наведено у Водному кодексі України.
Відповідно до статті 1 Водного кодексу України прибережна захисна смуга - частина водоохоронної зони відповідної ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено більш суворий режим господарської діяльності, ніж на решті території водоохоронної зони.
Земельні ділянки під прибережні захисні смуги зон виділяються з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон (частини перша-четверта статті 88 Водного кодексу України).
Відповідно до частини другої статті 88 Водного кодексу України прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною:
для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів;
для середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше 3 гектарів - 50 метрів;
для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.
Якщо крутизна схилів перевищує три градуси, мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється.
Згідно з листом Управління містобудування, архітектури, будівництва та житлово-комунального господарства від 17.06.2024 року № 38-24/16-13, прибережно-захисна смуга річки Прут відповідно до діючого генерального плану м. Яремче, затвердженого рішенням Яремчанської міської ради № 420-30/2010 від 18.03.2010 року та проекту зонування території міста Яремче, затвердженого рішенням Яремчанської міської ради № 610-32/2015 від 30.07.2015 року, в районі розміщення земельної ділянки з кадастровим номером 2611000000:04:006:0103 – становить 40-45 метрів (а. с. 75 на звороті).
Згідно з частиною п`ятою статті 88 Водного кодексу України землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом.
Таким чином, законодавством чітко передбачено, що землі прибережних захисних смуг у приватну власність не передаються.
У ході судового розгляду з`ясовано, що на запит Надвірнянської окружної прокуратури Державним космічним агентством України надано аналітичні матеріали та космічні знімки територій розташування земельної ділянки з кадастровим номером 2611000000:04:006:0103 за 2007 рік та на даний час (а. с. 81).
З наданих космічних знімків Державного космічного агентства України вбачається, що в районі розміщення спірної земельної ділянки русло річки Прут фактично не змінювалося, а земельна ділянка розташована на невеликій відстані від річки Прут (Відповідь № 2385-5-04.01.02-2024 від 17.07.2024 року, а.с. 82-90).
Як вбачається з відомостей з Державного земельного кадастру про спірну земельну ділянку, на всю земельну ділянку поширюється дія обмеження у використанні як прибережно-захисної смуги.
Відтак, керуючись зазначеними вище положеннями законодавства, проаналізувавши долучені до справи докази у їх сукупності, логічному взаємозв`язку, Суд приходить до висновку, що земельна ділянка відноситься до земель прибережно-захисної смуги і не може перебувати у власності Відповідача.
Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Так, відповідно до статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.
Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
У справі, що розглядається, Прокурор звернувся до суду з позовом з метою усунення перешкод у здійсненні права власності на землі водного фонду територіальною громадою міста Яремча, що відповідає меті негаторного позову. Отже вимога про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом повернення земельної ділянки є способом відновлення прав власника на спірну земельну ділянку водного фонду і такі позовні вимоги здатні відновити стан земельної ділянки, який існував до порушення прав на неї.
Разом із тим, при вирішенні вказаних позовних вимог обов`язковим є ретельне з`ясування питання щодо правомірності та пропорційності втручання держави у право власності відповідачки на ту частину земельної ділянки, яка не відноситься до земель прибережно-захисної смуги.
Так, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)).
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три правила: 1) у першому реченні першого абзацу - загальне правило, що фіксує принцип мирного володіння майном; 2) у другому реченні того ж абзацу - охоплює питання позбавлення майна й обумовлює таке позбавлення певними критеріями; 3) у другому абзаці - визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друге та третє правила, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, мають тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного у першому правилі (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04), § 166-168).
Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право:
Втручання держави у право мирного володіння майном повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними.
Якщо можливість втручання у право мирного володіння майном передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів чи штрафів.
Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07)).
Втручання держави у право на мирне володіння майном є порушенням статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо таке втручання не здійснене «згідно із законом», не переслідує легітимну мету чи не є «необхідним у демократичному суспільстві» (встановлення цієї необхідності передбачає, зокрема, встановлення пропорційності втручання переслідуваній легітимній меті). Порушення відповідних статей Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки: встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.
Принцип пропорційності у розумінні ЄСПЛ полягає в оцінці справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право людини на мирне володіння майном, й інтересами особи, яка зазнає негативних наслідків від цього втручання. Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право на повагу до житла несе надмірний тягар. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були би менш обтяжливими для прав і свобод цієї особи, оскільки обмеження її прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети.
Позов прокурора в цій справі стосується захисту суспільного інтересу у відновленні становища, яке існувало до порушення права власності Територіальної громади м. Яремча на землю та збереження прибережних захисних смуг, недопущення зміни цільового призначення земель водного фонду, що спирається на норми закону.
Якщо земельна ділянка зайнята прибережною захисною смугою, її не можна отримувати у приватну власність.
Таким чином, передача у власність Відповідачу земельної ділянки, яка розташована всією площею у прибережній захисній смузі річки Прут, відбулося всупереч наведеним нормам закону і у втручанні держави у право мирного володіння ОСОБА_1 спірним майном є легітимна мета.
Відтак, таке втручання відповідає закону.
За обставинами цієї справи мета Прокурора спрямована на усунення перешкод власникові – Яремчанській територіальній громаді у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою природно-захисної смуги вздовж річки Прут.
Встановлено, що у власності ОСОБА_1 перебуває земельна площею 0, 0601 га, площа якої знаходиться в межах 50 метрової прибережно-захисної зони річки Прут, тобто відноситься до земель прибережно-захисної смуги. А відтак, повернення від ОСОБА_1 . Яремчанській територіальній громаді земельної ділянки площею 0, 0601 гавідповідатиме меті поданого позову Прокурором.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року в справі № 359/3373/16 (провадження № 14-2цс21) зазначено, що: «заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду (перехід до них володіння цими землями) всупереч вимогам ЗК України є неможливим; розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього Кодексу (зокрема, висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані у постановах від 22 травня 2018 року в справі № 469/1203/15 (провадження № 14-95цс18); від 28 листопада 2018 року в справі № 504/2864/13 (провадження № 14-452цс18, пункт 70); від 12 червня 2019 року в справі № 487/10128/14 (провадження № 14-473цс18, пункт 80); від 11 вересня 2019 року в справі № 487/10132/14 (провадження № 14-364цс19, пункт 96); від 15 вересня 2020 року в справі № 372/1684/14 (провадження № 14-740цс19, пункт 45). 
Такі висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду керуючись тим, що в силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих природних ознак таких земельних ділянок особа, проявивши розумну обачність, може і повинна знати про те, що ділянки належать до водного фонду, набуття приватної власності на них є неможливим. Як відомо, якщо в принципі, за жодних умов не може виникнути право власності, то і володіння є неможливим. Тому ані наявність державної реєстрації права власності за порушником, ані фізичне зайняття ним земельної ділянки водного фонду не призводять до заволодіння порушником такою ділянкою. Отже, як зайняття земельної ділянки водного фонду, так і наявність державної реєстрації права власності на таку ділянку за порушником з порушенням ЗК України та ВК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, а належним способом захисту прав власника є негаторний позов (постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року в справі № 504/2864/13-ц (пункт 71), від 12 червня 2019 року в справі № 487/10128/14 (пункт 81), від 11 вересня 2019 року в справі № 487/10132/14 (пункт 97), від 15 вересня 2020 року в справі № 372/1684/14 (пункт 46).
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 червня 2025 року у справі № 672/5/23.
Вбачається, що ОСОБА_1 під час оформлення права власності на спірну земельну ділянку не мав перешкод у доступі до законодавства України, а також у силу зовнішніх, явних та видимих природних ознак земельної ділянки, міг та повинен був знати про те, що така земельна ділянка відноситься до земель водного фонду, які відповідно до закону не можуть перебувати у приватній власності фізичної особи.
Враховуючи приписи закону щодо неможливості передачі земель водного фонду у приватну власність, ОСОБА_1 не став добросовісним набувачем спірної земельної ділянки. 
Враховуючи викладене, Прокурором обрано вірний спосіб захисту прав, а саме звернення до суду з негаторним позовом, оскільки Відповідач (власник спірної земельної ділянки) не є добросовісним набувачем в силу закону.
Прокурор просить суд ухвалити рішення, яким скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 2611000000:04:006:0103 площею 0,0601 га у Державному земельному кадастрі.
Відповідно до частини десятої статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі:
- поділу чи об`єднання земельних ділянок;
- якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника;
- ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.
Частиною четвертою статті 25 цього Закону визначено, що поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.
Відповідно до пункту «в» статті 21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною.
Вбачається, що при здійсненні державної реєстрації спірної земельної ділянки було невірно визначено її цільове призначення, оскільки вона належить до земель водного фонду.
Враховуючи, що спірна земельна ділянка не може перебувати у приватній власності, оскільки відноситься до земель водного фонду, то державна реєстрація земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та державна реєстрація права власності ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - підлягають скасуванню.
Керуючись статтями 4,5, 12, 56, 76, 80, 81, 84,128, 259, 263, 280 ЦПК України, Суд, 

ПОСТАНОВИВ:
Позов керівника Надвірнянської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Яремчанської міської ради Івано-Франківської області до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та державної реєстрації права власності на земельну ділянку в Державному реєстрі прав на нерухоме майно – задовольнити.
Повернути у власність Територіальної громади в особі Яремчанської міської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області земельну ділянку із кадастровим номером 2611000000:04:006:0103, загальною площею 0, 0601 га, розташовану в АДРЕСА_1 .
Скасувати рішення про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 2611000000:04:006:0103, площею 0, 0601, у Державному земельному кадастрі.
Скасувати рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 2611000000:04:006:0103, площею 0, 0601 га, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер 958734326110, дата реєстрації: 27.06.2016 17:58:16.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Івано-Франківської обласної прокуратури (ЄДРПОУ 03530483, рахунок (IBAN) UA668201720343120001000003924, банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, код банку отримувача – МФО 820172) судовий збір у розмірі 4844 гривні 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. 
Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, що не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки) на загальних підставах - повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення; учасником справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня отримання копії повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску й з інших поважних причин.
Законної сили рішення суду набирає після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Керівник Надвірнянської окружної прокуратури, зареєстроване місцезнаходження: 78405, м. Надвірна, вул. Шевченка, 39, Івано-Франківської області, ЄДРПОУ 0353048324;
Позивач: Яремчанська міська рада Надвірнянського району Івано-Франківської області, зареєстроване місцезнаходження: 78501, м. Яремче, вул. Свободи, 266, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, ЄДРПОУ 33309833; 
Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуючий суддя:      Марія ОСТАП`ЮК