ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Постанова
іменем України

справа №650/5328/24 
провадження 22-ц/819/78/26

02 березня 2026 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),
судді: Приходько Л.А.,
Радченко С.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 09 жовтня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Сікори О.О., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:

Зміст позовних вимог
В жовтні 2024року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,в якому товариство просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №336919207 від 28 грудня 2020 року у загальному розмірі 88 877,80 грн.; судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2 422,40грн.; витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн.
Позов мотивовано тим, що 28 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений в електронному виді кредитний договір №336919207, згідно умов якого відповідачу надано в кредит грошові кошти у розмірі 22 000,00грн. на умовах строковості, зворотності та платності.
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»свої зобов`язання перед позичальником виконало та надало кредит в розмірі 22 000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 належним чином не виконував зобов`язання з повернення коштів та сплати процентів, з приводу чого утворилась заборгованість в загальному розмірі 88877,80грн., з яких 22 000,00грн. – заборгованість по кредиту; 66 877,80грн. – заборгованість по процентах за користування кредитними коштами.
28 листопада 2018року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» був укладений договір факторингу №28/1118-01, протягом дії якого з урахуванням додаткових угод №19 від 28 листопада 2019року; №26 від 31 грудня 2020року; №27 від 31 грудня 2021року, клієнт відступив фактору права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором від 28 грудня 2020 року у розмірі 59 402,20грн., що підтверджено витягом з реєстру прав вимоги №127 від 29 березня 2021року.
На підставі договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020року, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»,з урахуванням додаткових угод №2 від 03 серпня 2021року та №3 від 30 грудня 2022року щодо продовження строку дії договору факторингу, право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 в розмірі 88877,80грн. за кредитним договором від 28 грудня 2020року перейшло до нового кредитора, що підтверджено витягом з реєстру прав вимоги №9 від 30 травня 2023року.
04 вересня 2024року ТОВ «Юніт Капітал», згідно договору факторингу №0409/24 укладеного з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», набуло право грошової вимоги в розмірі 88877,80грн. до відповідача за кредитним договором №336919207 від 28 грудня 2020року, що підтверджено відповідним реєстром боржників.
Оскільки ОСОБА_2 тривалий час не виконує зобов`язання з повернення коштів за кредитним договором, позивач просив стягнути на свою користь з відповідача наявну заборгованість. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 09 жовтня 2025року у задоволенні позовних вимог ТОВ «Юніт Капітал» відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що в ході розгляду справи ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» не довело набуття товариством права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №336919207 від 28 грудня 2020 року, а відтак позивач не є належним кредитором у спірному зобов`язанні, що виключає можливість задоволення заявлених позовних вимог.
Висновок суду обґрунтований тим, що первісний договір факторингу №28/1118-01 був укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» 28 листопада 2018 року, тоді як кредитний договір №336919207 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено лише 28 грудня 2020 року. Отже, на момент укладення договору факторингу від 28 листопада 2018 року право грошової вимоги до відповідача за договором №336919207 об`єктивно не існувало, оскільки сам кредитний договір ще не був укладений, позичальник у рамках цього конкретного зобов`язання не був визначений, сума кредиту, дата укладення, номер договору та інші істотні умови такого зобов`язання були відсутні й не могли бути індивідуалізовані.
Посилання представника позивача на «рамковий» характер договору факторингу №28/1118-01 і те, що строк його дії продовжувався до 31 грудня 2024 року, не усувають вимоги закону щодо необхідності визначеності й конкретизації майбутньої вимоги. Сам по собі рамковий договір лише створює організаційну конструкцію для можливої подальшої передачі прав вимоги, але не легітимізує відступлення невизначеного кола майбутніх вимог, які на момент укладення договору факторингу не мають ознак індивідуалізації.
Складення реєстру прав вимоги №127 від 29 березня 2021 року є похідною дією сторін договору факторингу, спрямованою на фіксацію їх волевиявлення щодо конкретизації певних прав вимоги, але не усуває первісної невизначеності предмета правочину на момент його укладення 28 листопада 2018 року. Такий реєстр не може «заднім числом» виправити відсутність погодженого, визначеного предмета правочину станом на момент укладення договору, а лише документально відображає позицію сторін щодо вже існуючих на той час вимог. Якщо ж виходити з того, що сам договір факторингу в частині майбутніх невизначених вимог не вважати належно укладеним, то й посилання на подальший реєстр прав вимоги не може створити право вимоги, яке не було набуте на законних підставах.
За таких обставин у частині, яка стосується відступлення права грошової вимоги за кредитним договором №336919207 від 28 грудня 2020 року, договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року є неналежно погодженим щодо предмета, оскільки на момент його укладення відповідне право вимоги не існувало та не було індивідуалізоване. Це свідчить про відсутність у ТОВ «Таліон Плюс» належних прав вимоги до відповідача за договором №336919207, які могли б у подальшому бути відступлені іншим особам.
Відповідно, ТОВ «Таліон Плюс» не могло передати ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» більше прав, ніж мало саме, а ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» не мало правових підстав для відступлення таких прав на користь позивача - ТОВ «Юніт Капітал». Докази фактичної оплати за договорами факторингу відсутні, що унеможливило доведення реального перехід прав вимоги до позивача.
Доводи апеляційної скарги
Не погодившись з рішенням суду від 09 жовтня 2025 року, ТОВ «Юніт Капітал» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом фактичних обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалите нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована незаконністю та необґрунтованістю висновків суду щодо відсутності у позивача, як нового кредитора, права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 28 грудня 2020року.
Скаржник зазначив, що 28 листопада 2018року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (первісним кредитором) та ТОВ «Таліон Плюс» був укладений договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого на підставі відповідних договорів неодноразово продовжувався. Згідно пункту 4.1 цього договору сторони погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора у день підписання сторонами реєстру прав вимог. Тобто, відступлення право вимоги здійснювалося не щодо майбутніх чи умовних зобов`язань, а на момент конкретного, дійсного та чинного зобов`язання, яке існувало на момент складення та підписання реєстру.
29 березня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» був підписаний реєстр прав вимоги №127 до договору факторингу, за яким новий кредитор набув право вимоги до ОСОБА_1 в розмірі 59 402,20грн. Перехід права вимоги був спрямований на фактично існуюче зобов`язання, що підтверджує реальність предмета передачі та узгоджується з вимогами щодо допустимості та правомірності відступлення права вимоги.
Подальший перехід права вимоги до відповідача також відбувся у відповідності до умов укладених договорів факторингу, з дотриманням вимог чинного законодавства. Істотні умови договорів факторингу зазначені у текстах договорів та деталізовані у реєстрах прав вимоги, які є невід`ємними частинами договорів, що свідчить про належність та законність укладених правочинів. Висновок суду про відсутність у ТОВ «Юніт Капітал» права вимоги до боржника є помилковим.
Правова позиція інших учасників
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Розгляд справи апеляційним судом
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до положень частини першої статті 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
28 грудня 2020року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_2 в електронному виді укладено договір №336919207, за яким відповідачу в кредит надані грошові кошти у розмір 22 000,00грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Пунктом 1.2 погоджено, що строк дії договору становить 30 днів від дати отримання кредиту позичальником («Дисконтний період»).
Згідно пункту 1.3 договору встановлений в пункті 1.2 договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом оплати ним протягом Дисконтного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом, за умови якщо такі оплати супроводжуються коментарем позичальника або шляхом активації позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця функції продовження строку Дисконтного періоду. Застосування позичальником зазначеного права продовження загального строку Дисконтного періоду можливе до закінчення Дисконтного періоду, а також під час Пільгового періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена.
За користування кредитом протягом Дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Виключно на період строку визначеного в пункті 1.2 договору нарахування процентів здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 43,92% річних, що становить 0,12% від суми кредиту за кожний день користування ним (пункти 1.4, 1.4.1).
Згідно пункту 2.1.1.5 кредитодавець має право укласти договір відступлення права вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою, відповідно до чого кредитодавець в будь-який час, в тому числі після закінчення Дисконтного періоду, має право відступити право вимоги до позичальника будь-якій третій особі.
Позичальник зобов`язаний здійснювати повернення суми кредиту та сплату нарахованих процентів на банківський рахунок кредитодавця, що вказаний в реквізитах договору, у строки передбачені договором (пункт 2.2.2.1).
Сторони дійшли згоди, що в усіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис (пункт 4.4). 
Кредитний договір 28 грудня 2020року підписаний ОСОБА_1 з використанням особистого електронного підпису, із застосуванням одноразового ідентифікатора MNV9MQ56.
Згідно платіжного доручення від 28 грудня 2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало відповідачу кошти у розмірі 22 000,00 грн. на поточний рахунок позичальника за реквізитами платіжної карти № НОМЕР_1 , яка була зазначена позичальником у заявці на отримання коштів.
Довідкою №08/2024 від 13 серпня 2024року ПАТ КБ «ПриватБанк» підтверджено зарахування 28 грудня 2020року кредитних коштів на розрахункових рахунок відповідача.
Згідно виписки з особового рахунку від 19 вересня 2024 року Заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №336919207 за період з 28 грудя 2020року по 19 вересня 2024року становить 88 877,80грн., з яких 22 000,00грн. – заборгованість за кредитом та 66 877,80грн. – заборгованість зі сплати процентів за користування кредитними коштами.
28 листопада 2018року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладений договір факторингу №28/1118-01 строком до 28 листопада 2019року. Строк дії цього договору неодноразово продовжувався на підставі укладених між сторонами додаткових угод №19 від 28 листопада 2019року – до 31 грудня 2020року; №26 від 31 грудня 2020року – до 31 грудня 2021року. 
Протягом строку дії зазначеного договору, 29 березня 2021року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило на користь ТОВ «Таліон Плюс» право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором від 28 грудня 2020року в розмірі 59 402,20грн., що підтверджено витягом з реєстру прав вимоги №127 від 29 березня 2021року.
Згідно пункту 2.1 договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018року клієнт зобов`язався відступити фактору права вимог, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги (пункт 4.1).
Пунктами 8.2, 8.4, 8.6 договору факторингу передбачено, що строк дії договору закінчується 28 листопада 2019року. Договір може бути змінений повністю або частково за спільною письмовою згодою сторін. Додатки та додаткові угоди до цього договору набувають чинності з моменту їх підписання сторонами та становлять його невід`ємну частину.
На підставі договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020року, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»,строк дії якого продовжувався включно до 30 грудня 2024 року на підставі додаткових угод №2 від 03 серпня 2021року та №3 від 30 грудня 2022року, право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором від 28 грудня 2020року в розмірі 88 877,80грн. перейшло до нового кредитора, що підтверджено витягом з реєстру прав вимоги №9 від 30 травня 2023року.
04 вересня 2024року ТОВ «Юніт Капітал», згідно договору факторингу №0409/24 укладеного з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», набуло право грошової вимоги до відповідача, що підтверджено відповідним реєстром боржників (Додаток №1) та актом прийому-передачі реєстру боржників (додаток №2).
Згідно пункту 1.1. вказаного договору фактор (ТОВ «Юніт Капітал») зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнтові.
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який оформляється згідно з Додатком №1 є невід`ємною частиною договору.
Пунктом 1.2 договору факторингу №3009/24 встановлено, що перехід від клієнта до фактора прав вимог заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з Додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників – підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
Відповідно до пункту 1.5 договору, права вимоги вважаються прийнятими фактором для здійснення факторингу шляхом підписання ним акту прийому-передачі реєстру боржників (Додаток №2). 
Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції і застосовані норми права
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 1 ЦПК України).
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт перший частини другої статті 11 ЦК України).
Відповідно до частини першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина друга статті 1054 ЦК України).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором(частина перша статті 1048 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Особливості укладання кредитного договору в електронному виді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Одним з випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
У справі, що переглядається встановлено, що право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором №336919207 від 28 грудня 2020 року неодноразово передавалося на підставі договорів факторингу.
Ураховуючи встановлені у справі фактичні обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про недоведеність ТОВ «Юніт Капітал»набуття права вимоги до відповідача за кредитним договором, оскільки договори факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018року; №05/0820-01 від 05 серпня 2020рокуза часом їх укладення передували укладенню кредитного договору №336919207 від 28 грудня 2020року, слід визнати помилковим з огляду на додаткові угоди до означених договорів факторингу, укладеніміж ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс»; між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», якими неодноразово продовжувалися строки дії цих договорів. Укладення додаткових угод в частині продовження строків дії договорів не суперечать змісту договорів факторингу, які передбачали можливість внесення змін та доповнень, які визнавалися невід`ємною частиною договорів, правомірність яких не оспорена.
З огляду на наведене апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що відмова суду першої інстанції у задоволенні позову у зв`язку із недоведеністю переходу прав вимоги суперечить фактичним обставинам справи й сутності укладених договорів факторингу, а тому вважає, що поставлене у справі судове рішення підлягає скасуванню в порядку статті 376 ЦПК України, як таке що ухвалено з порушенням вимог матеріального та процесуального права.
04 вересня 2024року ТОВ «Юніт Капітал» на підставі договору факторингу №0409/24 набуло право грошової вимоги в розмірі 88 877,80грн. до відповідача, який не виконав зобов`язань за кредитним договором щодо повернення позичених коштів та сплати процентів за користування грошима.
Аналізуючи надані позивачем докази на підтвердження заявленого до стягнення розміру заборгованості за договором в сумі 88 877,80грн., з яких борг по кредиту становить 22 000,00грн.; по процентах – 66 877,80грн., колегія суддів зважила на таке.
У постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Надані розрахунки заборгованості свідчать, що розмір борг обрахований за період з 28 грудня 2020року по 26 травня 2023року. Разом із цим, з кредитного договору №336919207 від 28 грудня 2020року встановлено, що строк дії договору становив 30 днів (пункт 1.2). Можливість пролонгації договору пов`язана лише з діями позичальника, які полягають в оплаті ним протягом Дисконтного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом, за умови якщо такі оплати супроводжуються коментарем позичальника або шляхом активації позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця функції продовження строку Дисконтного періоду (пункт 1.3). 
Ураховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій щодо продовження строку кредитування, апеляційний суд вважає, що стягненню підлягає заборгованість в загальному розмірі 22 792,00 грн., з яких борг по кредиту – 22 000,00грн.; по процентах – 792,00грн. (обрахованих згідно пункту 1.4.1), в межах строку дії кредитного договору за період з 28 грудня 2020року по 27 січня 2021року.
Отже, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Юніт Капітал» та відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 процентів за користування кредитними коштами в розмірі 66 085,80грн, як таких, що нараховані поза межами строку дії кредитного договору. Проте така відмова не позбавляє кредитора права звернутися за захистом своїх прав та інтересів в порядку, передбаченому частиною другою статті 625 ЦК України. 
Аргументи сторони відповідача про те, що ОСОБА_1 з 12 липня 2024року проходить військову службу у Збройних Силах України по мобілізації, а тому має пільги зі сплати процентів за кредитом згідно Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», позбавлені правового обґрунтування з огляду на період дії кредитного договору, який перебуває поза межами строку проходження відповідачем військової служби. 
Щодо розподілу судових витрат
Згідно частини тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За приписами частини першої, другої наведеної норми права судовий збір та інші судові витрати покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Ураховуючи, що за наслідками розгляду справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог (26%), то перерозподілу підлягають судові витрати, пов`язані зі сплатою позивачем судового збору в судах першої та апеляційної інстанціях.
Згідно платіжної інструкції від 21 жовтня 2024року ТОВ «Юніт Капітал» в суді першої інстанції сплачений судовий збір у розмірі 2422,40грн., а за подання апеляційної скарги 3633,60грн., що підтверджено квитанцією від 25 грудня 2025року, а всього 6056,00грн. Отже, на відшкодування витрат зі сплати судового збору стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає 1574,56грн. (6056 х 26%).
Матеріали справи свідчать, що 09 вересня2024року між ТОВ «Юніт Капітал» та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» укладено договір про надання правничої допомоги №09/09/20-02, предметом якого є представництво і захист прав та інтересів клієнта в усіх без виключення органах власті, у тому числі, в судах всіх інстанцій.
Згідно пунктів 3.1, 3.3 оплата послуг Адвокатського бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару, який складається з суми вартості послуг та тарифів, узгоджених сторонами.
Згідно акту прийму-передачі наданих послуг від 09 вересня 2024року сторони погодили, що вартість наданих правових послуг у справі до ОСОБА_1 становить 6000,00грн., з яких 5000,00грн. – складання позовної заяви (2 год.); вивчення матеріалів справи – 500,00грн. (1 год.); надання усної консультації – 500,00грн. (1год.).
Також встановлено, що в ході розгляду справи відповідачу ОСОБА_1 надавалася правнича допомога Адвокатським бюро «Калін і Партнери» на підставі договору про надання професійної правничої (правової) №б/н/25 від 20 січня 2025року.
До договору долучено Рекомендовані (мінімальні) ставки адвокатського гонорару (винагороди), затверджені АБ «Калін і Партнери» щодо вартості послуг, які надаються Бюро по різним категоріям справ.
Згідно Додатку №1 до договору сторони погодили, що розмір гонорару (винагороди) Адвокатського бюро у справі становить 9000,00грн. Проте детальний опис виконаних адвокатом робіт та наданих послуг саме у цій справи не надано. З платіжних інструкцій від 20 та 24 січня 2025року встановлено, що ОСОБА_1 сплачено на користь АБ «Калін і Партнери» за надання правничої допомоги 9000,00грн. 
Ухвалюючи у справі рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про відшкодування на користь ОСОБА_1 правової допомоги в розмірі 6000,00грн. Відповідачем рішення в означеній частині не оскаржено.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000 від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
У рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Вирішуючи питання перерозподілу судових витрат у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог ТОВ «Юніт Капітал», колегія суддів приймає до уваги розмір заявлених до стягнення позивачем судових витрат, пов`язаних з наданням товариству правничої допомоги в суді першої інстанції в сумі 6000,00грн. та вважає, що стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» підлягають витрати в розмірі 1560,00грн. (6000грн. х 26%). А стягненню з ТОВ «Юніт Капітал» на користь ОСОБА_1 4440,00грн. (6000грн. х 74%).
Ураховуючи приписи частини десятої статті 141 ЦПК України, стягненню з ТОВ «Юніт Капітал» на користь ОСОБА_1 підлягають судові витрати в загальному розмірі 1305,44грн. (4440грн. – 3134,56грн. (1574,59грн. + 1560грн)).
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» задовольнити частково.
Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 09 жовтня 2025 року скасувати та прийняти у справі нову постанову.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором №336919207 від 28 грудня 2020 року в загальному розмірі 22 792,00грн.
В задоволенні інших вимог відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі в розмірі 1305,44грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених статтею 389 ЦПК України. 

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: Л.А. Приходько

С.В. Радченко