Справа № 420/37162/252231 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Попова В.Ф., 
секретар Кологрива Ю.А.,
за участю:
позивача ОСОБА_1 ,
представниці відповідача Ясинецької Юлії Андріївни,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності щодо не звільнення за рапортом, визнання протиправними та скасування наказів про звільнення та зобов`язати вчинити дії по звільненню,
встановив:
Позивач звернувся з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якій просить:
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області, щодо не звільнення зі служби в поліції з 01.11.2025 року на підставі пункту 7 частини першої статті 77 Закону України “Про Національну поліцію” заступника командира взводу №2 роти №3 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління національної поліції в Одеській області майора поліції ОСОБА_1 за його рапортом від 01.08.2025 року;
зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області прийняти рішення про звільнення зі служби в поліції заступника командира взводу №2 роти №3 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Одеській області майора поліції ОСОБА_1 3 01.11.2025 року на підставі пункту 7 частини першої статті 77 Закону України “Про Національну поліцію” за його рапортом від 01.08.2025 року;
визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №2712 від 14.11.2025 року «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських БПОП (С) ГУНП в Одеській області» в частині застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, відносно майора поліції ОСОБА_1 заступника командира взводу №2 роти №3 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області; 
визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №1507 о/с від 24.11.2025 року відповідно до якого майора поліції ОСОБА_1 заступника командира взводу №2 роти №3 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області, було звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
Ухвалами суддів Одеського ОАС від 24.11.2025 року у справі № 420/38510/25, від 01.12.2025 року у справі № 420/39389/25, відкритті провадження в адміністративних справах за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, щодо накладення дисциплінарного стягнення та звільнення зі служби.
Ухвалою суду від 23.02.2026 року адміністративні справи №420/38510/25 та №420/39389/25 об`єднані в одне провадження зі справою №420/37162/25 та визначено розгляд у загальному провадженні.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що будучи працівником поліції та перебуваючи у відряджені для виконання бойових спеціальних завдань, 01.08.2025 року подав рапорт на ім`я начальника ГУ НП в Одеській області про звільнення зі служби в поліції на підставі пункту 7 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII (за власним бажанням) з 01.11.2025 року. 30.10.2025 року подав до ГУНП в Одеській області клопотання про видання наказу про звільнення зі служби в поліції в якому я зазначив, що на звільненні наполягає та просив видати наказ про звільнення з поліції з 01.11.2025 року, на підставі раніше поданого рапорту від 01.08.2025 року. Проте, звільнений не був. Але за результатами службового розслідування був притягнутий до дисциплінарної відповідальності та звільнений з поліції.
Таке звільнення є незаконним, оскільки після закінчення тримісячного строку на розгляд рапорту про звільнення, листом попередив керівництво про припинення трудових відносин. Таким чином, накази про звільнення прийняті в період коли трудових відносин не існувало. Просить задовольнити позовні вимоги.
ГУ НП в Одеській області заперечували проти заявлених позовних вимог, подали відзив на позовну заяву та зазначили, що позивач подавши рапорт про звільнення не зазначив у ньому поважних причин звільнення, у зв`язку з чим йому було відмовлено у звільненні. 23.10.2025 позивач не прибув до визначеного місця населеного пункту Народичі Житомирської області і був відсутній за місцем тимчасової дислокації працівників БПОП(С) ГУНП в області, у зв`язку з чим було призначене службове розслідування, в ході якого було встановлено, що майор поліції ОСОБА_2 був відсутній на робочому місці без поважних причин 04.11.2025, 05.11.2025, 06.11.2025, 07.11.2025, 08.11.2025. Своїми діями порушив службову дисципліну та дискредитував звання поліцейського. За результатами службового розслідування обрано вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з поліції.
Просять відмовити у задоволенні позовних вимог.
Судом встановлені такі обставини по справі.
Позивач проходив службу в ГУ НП в Одеській області.
Наказом Головного управління Національної поліції №983 о/с від 28.06.2024 року, майора поліції ОСОБА_1 було призначено на посаду заступника командира взводу №2 роти №3 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області.
Проходив службу в батальйоні поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Одеській області та його було відкомандировано в підпорядкування командиру ЗБП «Воля» до складу сил та засобів бойових (спеціальних) (ЗСУ).
Відповідно до бойового розпорядження Головнокомандувача ЗСУ від 28.12.2024 № 26499 ДПУ– 3 ЛОЗОВА, листа Національної поліції України від 21.10.2025 № 7462, на підставі рапорту командира БПОП(С) ГУНП в області капітана поліції ОСОБА_3 від 21.10.2025 № 35/89, наказом ГУНП в області від 22.10.2025 № 1892 ДСК окремим працівникам БПОП(С) ГУНП в області, у тому числі майору поліції ОСОБА_4 , з 22.10.2025 припинено відрядження до ЗБП «Воля» у складі сил та засобів 21-го армійського корпусу Сухопутних військ ЗСУ та з 23.10.2025 відряджений до складу угрупування військ (сил) « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в підпорядкування командиру зведених підрозділів ДПОП ОШБ НПУ «ЛЮТЬ», для виконання бойових (спеціальних) завдань з відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України. 
01.08.2025 року ОСОБА_1 подав рапорт на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області Івана ЖУКА, про звільнення зі служби в поліції на підставі пункту 7 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII (за власним бажанням) з 01.11.2025 року.
23.10.2025 у визначеному місці населеного пункту Народичі Житомирської області за місцем тимчасової дислокації працівників БПОП(С) ГУНП в області був оголошений збір особового складу для проведення психологічного тестування та доведення вимог наказу ГУНП в області від 22.10.2025 № 1892 ДСК. Під час збору особового складу було встановлено, що частина працівників БПОП(С) ГУНП в області, в тому числі майор поліції ОСОБА_2 не виконали вказівку керівництва, не прибули до визначеного місця та взагалі були відсутні за місцем тимчасової дислокації підрозділу.
24.10.2025 командиром БПОП(С) ГУНП в Одеській області капітаном поліції ОСОБА_5 подано доповідну записку (№ 156577-2025 (557410)) керівництву ГУНП в області та запропоновано призначити службове розслідування щодо можливого порушення службової дисципліни окремими посадовими особами БПОП(С) ГУНП в області, зокрема заступником командира взводу № 2 роти № 3 БПОП(С) ГУНП в Одеській області майором поліції ОСОБА_6 , який 23.10.2025 не прибув до визначеного місця населеного пункту Народичі Житомирської області і був відсутній за місцем тимчасової дислокації працівників БПОП(С) ГУНП в області.
З метою перевірки відомостей, викладених у доповідній записці, наказом ГУНП в області від 27.10.2025 № 2580 призначено службове розслідування.
29.10.2025 ОСОБА_1 було повідомлено про розгляд його рапорту від 01.08.2025 про звільнення за власним бажанням та повернення такого рапорту у зв`язку із неможливістю його задоволення.
30.10.2025 року ОСОБА_1 подав до ГУНП в Одеській області клопотання про видання наказу про звільнення зі служби в поліції в якому наполягав на звільненні та просив видати наказ про звільнення з поліції з 01.11.2025 року, на підставі раніше поданого рапорту від 01.08.2025 року.
Опитаний 04.11.2026 року в ході службового розслідування ОСОБА_2 зазначив, що починаючи з 15.09.2025 перебуває на лікуванні у зв`язку із погіршенням стану свого здоров`я. Звернув увагу на те, що 01.08.2025 подав до ГУНП в області рапорт про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням. 30.10.2025 ним подано клопотання про видання наказу про його звільнення зі служби в поліції з 01.11.2025. Однак, його рапорт та клопотання не були задоволені. Крім того, зазначив, що 03.11.2025 він подав адміністративний позов до Одеського окружного адміністративного суду. Посилаючись на ст. 38 КЗпП України повідомив, що він має право розірвати трудовий договір за власним бажанням. До свого пояснення ОСОБА_2 додав копії електронних листків непрацездатності, якими підтверджено поважність причин відсутності на службі з 24.10.2025 року по 03.11.2025 року включно.
Відповідно, комісія прийшла до висновку про поважність причин відсутності ОСОБА_7 в місті несення служби до 3.11.2025 року.
Службовим розслідуванням встановлено, що майор поліції ОСОБА_2 був відсутній на робочому місці без поважних причин 04.11.2025, 05.11.2025, 06.11.2025, 07.11.2025, 08.11.2025, що зафіксовано актами від 04.11.2025 № 545/50-2025; від 05.11.2025 № 551/50- 2025; від 06.11.2025 № 560/50-2025; від 07.11.2025 № 169508-2025 (597372); від 08.11.2025 № 169929-2025 (598242) (5 робочих дні).
Дисциплінарна комісія дійшла висновку, що майор поліції ОСОБА_2 вчинив грубий дисциплінарний проступок, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 4, 8, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337- VIII, пунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію України» від 02.07.2015 № 580-VІІІ, підпункту 2 пункту 2 наказу ГУНП в області від 03.01.2023 № 7 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції», пункту 3.2 розділу 3, пункту 4.1 розділу 4 Правил внутрішнього (трудового) розпорядку ГУНП в області, затверджених наказом ГУНП в області від 24.04.2023 № 1000 «Про затвердження Правил внутрішнього (трудового) розпорядку ГУНП в Одеській області», що виразилося в:
– особистій недисциплінованості, умисному невиконанні норм діючого законодавства України, вчиненні дій, що підривають авторитет Національної поліції України; 
– непрофесійному виконанні своїх службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 
– порушенні Присяги поліцейського в частині дотримання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського; 
- безпідставній відсутності на службі: 04.11.2025, 05.11.2025, 06.11.2025, 07.11.2025, 08.11.2025; 
- не вжитті заходів щодо невідкладного повідомлення свого безпосереднього керівника у письмовій формі (рапортом) про причини невиходу на службу; 
- несприянні керівникові у дотриманні службової дисципліни.
Висновок службового розслідування затверджено начальником ГУНП в Одеській області 08.11.2025. 
Зазначений висновок службового розслідування було реалізовано шляхом видання наказу ГУНП в Одеській області № 2712 від 14.11.2025.
15.11.2025 позивача ознайомлено з наказом про заходи дисциплінарного впливу під особистий підпис. 
Дисциплінарний наказ реалізовано шляхом видання наказу по особовому складу №1507 о/с від 24.11.2025 у відповідності до вимог ч. 3 ст. 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
У цій справі позивач оскаржує протиправну бездіяльність відповідача щодо його не звільнення за рапортом поданим 01.08.2025 року протягом трьох місяців, а тому вважає, що трудові відносини припинені відповідно до ст. 38 КЗпП України з 01.11.2025. Накази про звільнення № 2712 від 14.11.2025№ та 1507 о/с від 24.11.2025 є протиправними, оскільки на той час вже припинені були трудові відносини з ГУ НП в Одеській області.
Відповідач вважає, що позивачем не зазначені жодні поважні причини звільнення, а тому йому було відмовлено в цьому, а його неприбуття до проходження служби є дисциплінарним проступком.
Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 на території усієї держави введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580-VIII).
Пунктом 24 частини першої статті 23 Закону передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань, крім іншого, бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.
Відповідно до частини 2 статті 23 Закону, у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.
За змістом пункту 7 частини першою статті 77 Закону №580-VIІI поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, за власним бажанням.
Відповідно до частин другої та третьої статті 77 Закону №580-VIІI днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.
Згідно зі статтею 60 Закону №580-VIII 9 в редакції чинній на момент спірних правовідносин) відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.
Пунктом 4 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
На час видання спірного наказу про звільнення діяли норми Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114 (далі - Положення №114, у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин), яке визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки.
Згідно з підпунктом «ж» пункту 63 та підпункту «ж» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114 (далі Положення № 114) особи рядового та начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановленням на військовий облік) за власним бажанням за наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків.
За змістом пункту 8 Положення №114 дострокове звільнення зі служби осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли граничного віку перебування на службі в органах внутрішніх справ, провадиться, зокрема: за власним бажанням - при наявності причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків; через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, Положення № 114 є актом спеціального законодавства, що визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, наразі є чинним і встановлює, що особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою із зазначенням поважності причин звільнення.
Суд зазначає, що позивач подавши рапорт про звільнення не зазначив у ньому жодних причин звільнення, а лише послався на п.7 ст. 77 ЗУ Про національну поліцію (за власним бажанням).
На цьому ж рапорті, посадовими особами ГУ НП в Одеській області викладені заперечення щодо звільнення.
В судовому засіданні представники відповідача зазначили, що позивачу на його рапорт та звернення щодо його розгляду, був направлений лист про відмову у звільненні, що позивач не заперечував.
Таким чином, враховуючи приписи вищенаведеного законодавства, враховуючи встановлені обставини та оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що відсутність у рапорті про звільнення поважних причин звільнення, стала правомірною підставою для відмови у його задоволенні.
У позовній заяві позивач вказує на те, що на початку серпня відносно нього було розпочато процедуру проведення спеціальної перевірки з метою зайняття вакантної посади прокурора відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону,
Суд зазначає, що фактично позивач не вказує про це як поважну причину подання рапорту про звільнення, оскільки виходячи з його пояснень. така процедура була розпочата після подання рапорту від 01.08.2025 року.
На думку суду, позивач не був позбавлений можливості зазначити про це додатково чи подати інший рапорт із зазначенням вказаної підстави як поважної причини.
Дослідивши матеріали службового розслідування суд встановив, що позивачем про вказані обставини було зазначено лише у його поясненнях від 04.11.2025 року, в яких він зазначив, що на офіційну електронну скриньку ГУ НП в Одеській області, 03.11.2025 року було скероване повідомлення про припинення трудових відносин з 01.11.2025 року на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України – зв`язку з невиконанням роботодавцем вимог законодавства про працю. (т.1 а.с. 95)
На підтвердження викладеного, позивач надав суду вказане клопотання та додаток до нього лист прокуратури від 29.10.2025 року (т.1 а.с. 13).
Стосовно цих доказів суд зазначає, що на момент їх подання позивачем відповідачу, рапорт про звільнення вже був розглянутий та відхилений, а тому, якщо ОСОБА_1 вважав та вважає, що лист прокуратури від 29.10.2025 року є поважною причиною для його звільнення, то він повинен був подати новий рапорт із зазначенням вказаної причини та нової дати звільнення.
Крім того, на думку суду, лист Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону від 29.10.2025 року, на підтвердження викладених у ньому обставин, мав бути направленим не тільки позивачу, а і до ГУ НП в Одеській області, як органу в якому позивач перебував на службі.
Відповідно, не прибувши до місця несення служби та відмовившись від її проходження взагалі, про що ОСОБА_1 письмово вказав у поясненні від 04.11.2025 року, позивач вчинив прогули 04.11.2025, 05.11.2025, 06.11.2025, 07.11.2025, 08.11.2025, що підтверджено висновком службового розслідування та є дисциплінарним проступком.
Щодо посилань позивача на приписи ст. 38 КЗпП України як підставу припинення трудових відносин, суд їх відхиляє і повністю погоджується з позицією відповідачів по справі, що застосування до поліцейського частини третьої статті 38 Кодексу законів про працю України не є можливим оскільки у відповідності до положень статті 60 Закону України «Про Національну поліцію» відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.
Суд зазначає, що з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану внесені зміни до Закону №580-VIII зміни згідно із Законом від 15.03.2022 №2123-IX «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України»», який набрав чинності з 01 травня 2022 року, внесені зміни, в тому числі і в статтю 60 Закону України «Про Національну поліцію».
З 01.05.2022 року набрала чинності нова редакція Закону України «Про Національну поліцію» а саме положення статті 60, згідно якої, відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно правовими актами з питань проходження служби в поліції. 
Таким чином, вказана норма виключила можливість застосування до поліцейських норм загального трудового законодавства тобто КЗпП. 
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 25 травня 2023 року по справі №620/3663/19 в якій зазначено, що зміни в спеціальному законодавстві з питань проходження служби в поліції, що відбулися з 01 травня 2022 року, виключили можливість субсидіарного застосування норм трудового законодавства до регулювання порядку переміщення поліцейських, усунувши таким чином неоднозначне застосування відповідних норм права у подібних правовідносинах, що мало місце в судовій практиці, зокрема, постановах Верховного Суду, на які посилалися сторони і суди попередніх інстанцій під час вирішення цієї справи. (п. 54 Постанови)
Таким чином, суд приходить до висновку, що службове розслідування щодо ОСОБА_1 , було повним, об`єктивним і обґрунтованим, проведеним відповідно до вимог Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» та Порядку проведення службових розслідувань, затвердженого наказом МВС України № 893 від 07.11.2018. 
Дисциплінарною комісією за результатами службового розслідування відповідно до пункту 2 Розділу VI Порядку № 893 затверджено висновок службового розслідування, у якому послідовно викладено усі фактичні обставини вчиненого ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, досліджено усі фактичні обставини вчинення дисциплінарного проступку: дата, час, місце вчинення правопорушень, конкретні неправомірні дії ОСОБА_1 , що становлять грубий дисциплінарний проступок, а також порушення службової дисципліни, що виразилось у невиконанні та неналежному виконанні обов`язків, покладених на нього чинним законодавством. У висновку службового розслідування нормативно обґрунтовано вчинений ОСОБА_1 дисциплінарний проступок з посиланням на порушення положень чинного законодавства та відомчих наказів, а також враховані його пояснення та відмову від подальшого проходження служби.
Прогули позивача є грубим порушенням службової дисципліни і позивач як поліцейський мав чітко усвідомлювати, що займана ним посада у батальйоні поліції особливого призначення під час дії на території України воєнного стану є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством.
Застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення є правомірним і пропорційним, оскільки під час проведення службового розслідування інформація щодо можливих порушень службової дисципліни знайшла своє підтвердження. 
Дисциплінарною комісією належним чином з`ясовано обставини, які мали значення для прийняття спірних рішень, наведено мотиви, з яких зроблено висновки про наявність у діях цього поліцейського складу дисциплінарного проступку з посиланням на відповідні докази. 
Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 , як крайнього заходу дисциплінарного впливу є співмірним вчиненому останнім проступку.
Відхиляючи посилання позивача про невідповідність обраного виду дисциплінарного стягнення тяжкості вчиненого проступку, суд зазначає, що обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, який, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, повинен урахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо. При цьому, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в НП України є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Суд зазначає, що у відповідності до ч. 1. ст. 77 КАС України позивачем не доведені ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
В той же час, відповідач надав суду належні та допустимі докази, виклав правові обґрунтування правомірності прийнятого рішення, яке на думку суду відповідає вимогам зазначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України.
У підсумку, з урахуванням вищезазначеного, у сукупності суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.
Керуючись ст. 242- 246 КАС України, суд

вирішив:

Відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправної бездіяльності щодо не звільнення зі служби на підставі п. 7 ст. 77 ЗУ "Про національну поліцію" та зобов`язання звільнити за поданим рапортом, про визнання протиправними та скасування наказів №2712 від 14.11.2025 року, №1507 о/с від 24.11.2025 року.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. 

Суддя Попов В.Ф.

.