П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/7946/25	

перша інстанція: суддя Андрухів В.В.,
повний текст судового рішення
складено 16.01.2026, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючої-судді – Казанчук Г.П.
суддів – Градовського Ю.М., Єщенка О.В.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВИКЛАД ОБСТАВИН :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, щодо незарахування до страхового стажу періодів підприємницької діяльності з 01.01.2002 року по 29.12.2016 року ОСОБА_1 .
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, щодо незарахування до страхового стажу періодів підприємницької діяльності з 01.01.2002 року по 29.12.2016 року ОСОБА_1 .
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, щодо незарахування до страхового стажу періодів підприємницької діяльності з 01.01.2002 року по 29.12.2016 року ОСОБА_1 .
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди підприємницької діяльності з 01.01.2002 року по 29.12.2016 року.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди підприємницької діяльності з 01.01.2002 року по 29.12.2016 року.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди підприємницької діяльності з 01.01.2002 року по 29.12.2016 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що незважаючи на довідку ГУ ДПС в Одеської області та інші документи, що підтверджують підприємницьку діяльність та сплату податків Головні управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в Сумській області та у Київській області безпідставно, без роз`яснення своєї позиції, без посилань на діюче законодавство, відмовляються зараховувати до страхового стажу роки ведення підприємницької діяльності, чим порушують його права. Крім того, ані Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Одеській області, ані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області, ані Головним управління Пенсійного фонду України у Київській області не надано належного обґрунтування та не наведено мотиви відмови у призначенні пенсії за віком стосовно страхового стажу. Порядок сплати пенсійного внеску фізичними особами-підприємцями “за себе” не був законодавчо визначений. Тому, здійснюючи підприємницьку діяльність у період 2002-2016 років, позивач фактично сплачував до Пенсійного фонду внески у складі фіксованого та єдиного податку, а процент від цієї сплати повинен був перераховуватися відповідними державними органами до Пенсійного Фонду.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 12.12.2024 року №155250032200.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 28.02.2025 року №155250032200.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на отримання дострокової пенсії за віком, періоду підприємницької діяльності з 01.01.2002 року по 29.12.2016 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.02.2025 р. про призначення дострокової пенсії за віком, та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У задоволенні решти позову відмовлено.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не може бути позбавлений права на зарахування страхового стажу за період з 01.01.2002 року по 29.12.2016 року у разі неперерахування відповідними фінансовими органами частини фіксованого податку до Пенсійного фонду України або у разі не відображення у індивідуальних відомостях про застраховану особу даних про перерахування Пенсійному фонду України сум фіксованого податку.
Також, суд першої інстанції зазначив, що для належного захисту порушеного права позивача в цій частині слід зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути заяву позивача у порядок та спосіб, що передбачений чинним законодавством, прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зокрема, щодо права позивача на призначення дострокової пенсії за віком, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що до страхового стажу не зараховано період ведення підприємницької діяльності, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків, а також зарахувати на пільгових умовах один місяць служби за три місяці за участь у бойових діях можливо виключно при визначенні розміру пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Рух справи в апеляційній інстанції:
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2026 року відкрито апеляційне провадження і призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до вимог статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції, -

УСТАНОВИВ:

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України.
11.07.2023 року на ім`я ОСОБА_1 видано посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 .
09.12.2024 року позивач звернувся до органів Пенсійного фонду із заявою про призначення дострокової пенсії за віком, відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Заява про призначення пенсії була передана до розгляду ГУ ПФУ в Сумській області за екстериторіальним принципом.
Рішенням ГУ ПФУ в Сумській області від 12.12.2024 року №155250032200 було відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку із тим, що за наданими документами право на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону №1058 відсутнє, оскільки відсутня довідка про проходження військової служби та про безпосередню участь в бойових діях, на підставі якої видано посвідчення учасника бойових дій та необхідний страховий стаж.
21.02.2025 року позивач звернувся до пенсійного фонду із заявою про призначення дострокової пенсії за віком, відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Заява про призначення пенсії була передана до розгляду ГУ ПФУ у Київській області за екстериторіальним принципом.
Рішенням ГУ ПФУ у Київській області від 28.02.2025 року №155250032200 було відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком, оскільки довідка про безпосередню участь в обороні України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації не відповідає формі довідки, затвердженої додатком № 6 до постанови КМУ від 20.08.2014 № 413, та відсутній необхідний страховий стаж. 
Приписами частини 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV).
Положенням п.4 ч.1 ст. 115 Закону №1058-IV (в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії за цим Законом) встановлено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців четвертого і п`ятого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, а також абзацу шостого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно ч.1 ст. 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема, документи, які підтверджують право на призначення дострокової пенсії за віком: військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, які брали участь у бойових діях, безпосередню участь в АТО/ООС та/або в обороні України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації: документи про проходження військової служби (служби); довідка згідно з додатком 2 до Порядку підтвердження наявного стажу роботи або документи про безпосередню участь в АТО/ООС, передбачені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій, або документи військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій про безпосередню участь в обороні України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації.
Так, відповідно до п. 6 Порядку №637 для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: - військові квитки; - довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; - довідки архівних і військово-лікувальних установ. Військова служба у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, зараховується до стажу роботи на підставі довідок територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, які видаються в порядку, що визначається Міноборони.
Форма довідки про участь у бойових діях передбачена додатком 2 до Порядку № 637.
Зокрема, вона видається територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, і містить відомості про те, що про те, що особа проходила військову службу в складі діючої армії в період бойових дій (в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебування в партизанських загонах і з`єднаннях) і зазначена служба підлягає зарахуванню до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.
При цьому, з аналізу приписів статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" випливає, що підтвердженню для призначення пенсії, насамперед, підлягають не обставини тривалості участі військовослужбовця у бойових діях, а сам факт такої участі.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням ГУ ПФУ в Сумській області від 12.12.2024 року №155250032200 відмовлено в призначені пенсії, оскільки відсутня довідка про проходження військової служби та про безпосередню участь в бойових діях, на підставі якої видано посвідчення учасника бойових дій, та необхідний страховий стаж.
Рішенням ГУ ПФУ у Київській області від 28.02.2025 року №155250032200 також відмовлено в призначені пенсії, оскільки довідка про безпосередню участь в обороні України у зв`язку з військовою агресією російської федерації не відповідає формі довідки, затвердженої додатком № 6 до постанови КМУ від 20.08.2014 № 413, та відсутній необхідний страховий стаж.
До заяв про призначення пенсії за віком позивачем надано додатки, які наявні в матеріалах справи, зокрема, посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 від 11.07.2023 року (а.с. 12), довідку Військової частини №177/67 від 19.02.2025 року (а.с. 13).
Верховний Суд у постанові від 06.11.2018 року по справі № 591/3086/16-а зазначив, що участь військовослужбовця у бойових діях може підтверджуватись і фактом набуття статусу учасника бойових дій у розумінні статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та відповідним посвідченням.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 29.08.2018 у справі № 295/1129/17.
Правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни визначені Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302 (надалі - Положення № 302).
Пунктом 3 Положення № 302 передбачено, що відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.
Учасникам бойових дій (стаття 6 Закону № 3551-XII) видаються посвідчення з написом "Посвідчення учасника бойових дій" та нагрудний знак "Ветеран війни - учасник бойових дій".
Згідно п. 2 Положення № 302 посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на підставі якого надаються відповідні пільги і компенсації.
Отже, повноваження щодо перевірки наявності у особи права на отримання статусу учасника бойових дій, в тому числі й перевірки факту чи брала така особа участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії, належать органам, які видають "Посвідчення учасника бойових дій".
Відповідно до пункту 7 Положення № 302 такими органами є Мін`юст, органи Міноборони, МВС, Національної поліції, ДСНС, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Управління державної охорони, ДФС, Адміністрації Державної прикордонної служби, Держспецзв`язку, а також Держспецтрансслужби за місцем реєстрації ветерана.
Враховуючи наведене, правильним є висновок суду першої інстанції, що посвідчення учасника бойових дій є належним документом, що підтверджує статус учасника бойових дій та надає особі право користування пільгами, встановленими законом, в тому числі й пільгами щодо дострокового призначення пенсії.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Під час розгляду справи колегією суддів враховано правові висновки, які викладено у постановах Верховного суду від 16.06.2020 року по справі № 185/7049/16-а, від 31.08.2022 року у справі №185/6919/16-а, від 21.03.2023 по справі №160/6146/19.
Щодо врахування до страхового стажу періоду ведення підприємницької діяльності з 01.01.2002 року по 29.12.2016 року, колегія суддів зазначає наступне.
Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування визначений положеннями статтею 21 Закону № 1058-IV, якою передбачено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.
На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки.
Персональна електронна облікова картка застрахованої особи повинна містити такі відомості, зокрема частина персональної електронної облікової картки, яка відображає страховий стаж, заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), розмір сплачених страхових внесків та інші відомості, необхідні для обчислення та призначення страхових виплат.
Згідно зі статтею 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період, протягом якого особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж за період до впровадження системи персоніфікованого обліку, до 31 грудня 2003 року зараховується на підставі трудової книжки або документів про стаж та з 01 січня 2004 року обчислюється за даними персоніфікованого обліку на підставі довідки з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до пункту 2 розділу 4 Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 квітня 2018 р. за № 476/31928 (далі - Положення), до облікових карток Реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме: відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; відомості про нарахування страхових внесків та єдиного внеску фізичними особами - підприємцями та особами, які провадять незалежну професійну діяльність.
Платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 Закону № 1058-IV, зокрема, підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян тощо, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, а також підприємства, установи, організації, військові частини та органи, які виплачують заробітну плату (винагороду), грошове забезпечення, допомогу.
Відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (пункт 3 розділу 4 Положення).
Відповідно до пункту 4 розділу 4 Положення у разі припинення страхувальника зміни та уточнення до відомостей Реєстру застрахованих осіб вносяться на підставі відомостей, поданих правонаступником. У разі припинення або зняття з обліку у фіскальних органах страхувальника без визначення правонаступника зміни та уточнення до відомостей Реєстру застрахованих осіб вносяться відповідно до рішення суду, що набрало законної сили.
Відповідно до пункту 5 статті 14 Закону № 1058 фізична особа підприємець є страхувальником і мав зобов`язання щороку, до 1 квітня року, наступного за звітним, подавати до територіального органу Пенсійного фонду звіт і відомості до системи персоніфікованого обліку в порядку і за формою, що встановлені Пенсійним фондом (пункт 4 частини 2 статті 17 Закону № 1058).
Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованих внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування органам Пенсійного фонду України за звітні періоди 2010 року затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 05.11.2009 № 26-1 (Порядок № 26-1). Відповідно до пункту 2.2 Порядку № 26-1 фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливу систему оподаткування, самі за себе і за членів сім`ї, які беруть участь у провадженні підприємницької діяльності; особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються адвокатською, нотаріальною, творчою та іншою діяльністю, пов`язаною з отриманням доходу безпосередньо від цієї діяльності, самі за себе формують та подають до органів Пенсійного фонду звіт один раз на рік до 1 квітня року, наступного за звітним періодом.
Відповідно до приписів Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII розділ XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV доповнено пунктом 3-1 такого змісту: До страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2018 року № 793 внесено зміни до пункту 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, доповнивши його новим абзацом, згідно з яким періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.
З аналізу вказаного, законодавством передбачена можливість включення до стажу, який дає право на призначення пенсії, період здійснення підприємницької діяльності з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року за умови сплати страхових внесків незалежно від сплаченого розміру.
Згідно довідки ГУ ДПС в Одеській області № 38181/6/15-32-24-07-10, яка надавалась до пенсійного органу, відповідно даних інформаційно-комунікаційної системи ДПС міститься інформація щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , який перебував на обліку з 01.06.2001 за реєстраційним №25560170000016849, реєстрація припинення діяльності від 29.12.2016 року за № 25560060004016849.
Дані про сплату податків за період з 1998 року по 31.12.2001 рік відсутні в архівній обласній базі даних Головного управління ДПС в Одеській області. Система оподаткування за період реєстрації: з 01.01.2002 по 31.12.2002 року перебував на загальній системі оподаткування та сплачував фіксований податок (сплачено 1100,00 грн.); з 01.01.2003 по 31.12.2003 року перебував на загальній системі оподаткування та сплачував фіксований податок (сплачено 1100,00 грн.); з 01.01.2004 по 31.12.2004 року перебував на загальній системі оподаткування та сплачував фіксований податок (сплачено 1100,00 грн.). з 01.2005 по 31.12.2005 року перебував на загальній системі оподаткування та сплачував фіксований податок (сплачено 1200,00 грн.); з 01.01.2006 по 31.12.2006 року перебував на загальній системі оподаткування та сплачував фіксований податок (сплачено 1400,00 грн.); з 01.01.2007 по 31.12.2007 року перебував на загальній системі оподаткування та сплачував фіксований податок (сплачено 1200,00 грн.); з 01.01.2008 по 31.12.2008 року перебував на спрощеній системі оподаткування зі сплатою єдиного податку (сплачено 2010,00 грн.); з 01.01.2009 по 31.12.2009 року перебував на спрощеній системі оподаткування зі сплатою єдиного податку (сплачено 2910,00 грн.); з 01.01.2010 по 31.12.2010 року перебував на спрощеній системі оподаткування зі сплатою єдиного податку (сплачено 2470,00 грн.); з 01.01.2011 по 31.12.2011 року перебував на спрощеній системі оподаткування зі сплатою єдиного податку (сплачено 818,00 грн.); з 01.2012 по 31.12.2012 року перебував на спрощеній системі оподаткування зі сплатою єдиного податку (сплачено 645,00 грн.); з 01.01.2013 по 31.12.2013 року перебував на спрощеній системі оподаткування зі сплатою єдиного податку (сплачено 927,60 грн.); з 01.01.2014 по 31.12.2014 року перебував на спрощеній системі оподаткування зі сплатою єдиного податку (сплачено 2620,79 грн.); з 01.01.2015 по 31.12.2015 року перебував на спрощеній системі оподаткування зі сплатою єдиного податку (сплачено 2900,00 грн.); з 01.01.2016 по 31.12.2016 року перебував на спрощеній системі оподаткування зі сплатою єдиного податку (сплачено 2585,00 грн.); з 01.01.2017 по 31.12.2017 року перебував на спрощеній системі оподаткування зі сплатою єдиного податку (сплачено 2762,00 грн.).
Таким чином, здійснюючи підприємницьку діяльність на загальній та спрощеній системах оподаткування в період з 01.01.2002 року по 29.12.2016 року позивач сплачував внески у складі фіксованого податку, а також сплачував єдиний податок.
Відтак, позивач не може бути позбавлений права на зарахування страхового стажу за період з 01.01.2002 року по 29.12.2016 року у разі неперерахування відповідними фінансовими органами частини фіксованого податку до Пенсійного фонду України або у разі не відображення у індивідуальних відомостях про застраховану особу даних про перерахування Пенсійному фонду України сум фіксованого податку.
З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Перерозподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуюча суддя Г.П. Казанчук

Суддя Ю.М. Градовський

Суддя О.В. Єщенко