ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2026 року
м. Київ
справа № 127/6856/22
провадження № 51-2753км25
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючого	ОСОБА_1 ,	
суддів	ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 	
за участю: секретаря судового засідання прокурора	 ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5 ,	
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу сторони обвинувачення на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 10 квітня 2025 року щодо
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1Обставини справи

1. Вінницький міський суд Вінницької області вироком від 06 вересня 2024 року визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 367 Кримінального кодексу України (КК). Суд призначив покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади в органах Державної податкової служби на строк 2 роки, проте звільнив від його відбування на підставі статті 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності.
2. Суд визнав доведеним, що він, обіймаючи посаду першого заступника начальника Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - ОДПІ), не забезпечив своєчасне подання до відповідного органу висновку про відшкодування ТОВ «Вінницька будівельна компанія» з Державного бюджету 5 199 122 грн. Ця бездіяльність призвела до стягнення з Державного бюджету пені у розмірі 1 640 925,21 грн.
3. Апеляційний суд оскарженою ухвалою скасував вирок та закрив кримінальне провадження на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (КПК). Апеляційний суд констатував відсутність у діянні складу злочину, мотивуючи це необізнаністю виправданого про постанову Вінницького окружного адміністративного суду (далі - ВОАС) від 12 лютого 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду (далі - ВААС) від 24 березня 2015 року та відсутністю у нього відповідних контролюючих повноважень. Додатковим аргументом суду стала відсутність підпису прокурора на постанові про призначення групи прокурорів. 
Вимоги і доводи касаційної скарги 

4. Прокурор, посилаючись на пункти 1, 2 частини 1 статті 438 КПК, просить скасувати оскаржене рішення та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
5. Він стверджує, що суд апеляційної інстанції:
необґрунтовано визнав недопустимими докази, отримані під час досудового розслідування, через відсутність підпису заступника керівника Вінницької обласної прокуратури на копії постанови про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні;
дійшов помилкового висновку, що відповідно до Наказу № 97 від 20 січня 2015 року «Про тимчасовий розподіл обов`язків між керівництвом Вінницької ОДПІ» (далі - Наказ № 97) виправданий не був зобов`язаний контролювати роботу управління оподаткування юридичних осіб ОДПІ;
необґрунтовано надав значення тимчасовій непрацездатності виправданого з 21 травня 2015 року по 28 травня 2015 року;
безпідставно піддав сумніву термін нарахування пені з 08 квітня 2024 року;
необґрунтовано вказав на недоведеність отримання ОДПІ рішень ВОАС та ВААС.

6. Захисник ОСОБА_7 надіслав клопотання про розгляд справи без участі сторони захисту, в якому заперечив проти касаційної скарги сторони обвинувачення, просив залишити оскаржене рішення без зміни.
Позиції учасників касаційного розгляду

7. У судовому засіданні прокурор підтримала касаційну скаргу і просила її задовольнити.
8. Іншим учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило. 
Оцінка Суду

9. Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скарзі доводи, Суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.
10. Касаційна інстанція переглядає рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги і при вирішенні питань про підстави для зміни або скасування оскарженого рішення має керуватися статтями 412-414 КПК (частина 2 статті 433, частина 2 статті 438 КПК). 
11. За статтею 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 374 КПК мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити, серед іншого, підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, керуючись якими суд відкидає докази обвинувачення.
Щодо повноважень прокурора 

12. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що прокурори у цьому провадженні діяли без повноважень, оскільки надана постанова заступника керівника Вінницької обласної прокуратури від 15 березня 2022 року про призначення групи прокурорів не містить його підпису. Відповідно, це свідчить про незаконність погодження повідомлення про підозру, вчинення інших процесуальних дій, підписання і затвердження обвинувального акту.
13. Суд не може погодитись з таким висновком апеляційного суду.
14. Суд зазначає, що при з`ясуванні повноважень прокурора, як і будь-якої іншої обставини, яка ставиться під сумнів учасниками провадження, суд відповідно до статті 94 КПК має взяти до уваги сукупність відомостей, наданих сторонами, не надаючи будь?яким з них наперед встановленої сили. Крім того, у разі висловлення під час розгляду учасником процесу сумніву щодо повноважень прокурора, суд має забезпечити стороні обвинувачення можливість надати додаткові відомості на доведення цієї обставини.
15. Повертаючись до обставин цієї справи, Суд зазначає, що в її матеріалах наявні постанова від 15 вересня 2020 року керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_8 та постанова від 21 січня 2022 року заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 , відповідно до яких у кримінальному провадженні № 62020240000000583 (№ 0583) визначено групу прокурорів, до якої, крім інших, включено прокурорів ОСОБА_10 , який 25 січня 2022 року погодив повідомлення про підозру, та ОСОБА_11 , який пізніше затвердив обвинувальний акт.
16. Постановою прокурора від 15 березня 2022 року з матеріалів досудового розслідування № 0583 у кримінальне провадження № 62022240040000041 виділено матеріали відносно ОСОБА_6 .
17. Суд уже зазначав, що процесуальний закон не вимагає повторного призначення слідчого або прокурора у кримінальному провадженні, яке було виділено або об`єднано з іншим, якщо він був призначений у базовому кримінальному провадженні[1].
18. Апеляційний суд не пояснив, чому за таких обставин відсутність підпису на копії постанови заступника керівника Вінницької обласної прокуратури від 15 березня 2022 року має вирішальне значення для висновку про наявність або відсутність у відповідних прокурорів повноважень здійснювати процесуальне керівництво, і чому сукупність інших доказів не доводить наявність таких повноважень. 
19. Як свідчить ухвала апеляційної інстанції, сторона захисту в першій інстанції і в апеляційній скарзі не ставила під сумнів наявність у відповідних прокурорів повноважень. За таких обставин у сторони обвинувачення не було підстав надавати додаткові відомості, що стосуються цього питання. До касаційної скарги прокурор додав цю спірну постанову з підписом заступника керівника Вінницької обласної прокуратури.
20. Враховуючи викладене, Суд вважає необґрунтованим висновок апеляційного суду про те, що прокурори у даному кримінальному провадженні не були належним чином наділені повноваженнями щодо процесуального керівництва, зокрема, щодо погодження повідомлення про підозру, вчинення інших процесуальних дій, підписання і затвердження обвинувального акту. 
Щодо отримання ОДПІ копій судових рішень

21. Свій висновок про те, що у діях ОСОБА_6 відсутній склад злочину, суд апеляційної інстанції, крім іншого, мотивував тим, що той не мав можливості вчинити дії для виконання рішень адміністративних судів, оскільки не доведено, що ОДПІ їх отримала. В обґрунтування він послався на те, що сторона обвинувачення не надала докази направлення відповідними судами цих рішень.
22. Однак, як вбачається з матеріалів справи, 20 лютого 2015 року ОСОБА_12 , який представляв ОДПІ на підставі довіреності, отримав постанову ВОАС від 12 лютого 2015 року і 24 лютого 2015 року подав на неї апеляційну скаргу.
23. Після того як ВААС 24 березня 2015 року залишив апеляційну скаргу ОДПІ без задоволення, 23 квітня 2015 року представник ОДПІ ОСОБА_13 , що діяв на підставі довіреності, подав касаційну скаргу. 
24. Апеляційний суд не взяв ці докази до уваги, пославшись на те, що отримання рішень представниками ОДПІ не свідчить про його отримання самим ОДПІ, оскільки, наприклад, ОСОБА_12 перебував у штаті ОДПІ.
25. Суд зазначає, що процесуальні дії представника, вчинені в межах наданих йому повноважень, породжують правові наслідки для особи, яка його уповноважила. Суд вже зазначав, що отримання рішення або іншого повідомлення уповноваженим представником учасника провадження означає отримання його цим учасником, і процесуальні наслідки такого отримання не можуть залежати від того, як здійснюється документообіг в учасника, який відповідні повноваження надав своєму представнику.[2]
26. Крім того, після того як Вищий адміністративний суд України ухвалою від 24 квітня 2015 року відкрив касаційне провадження, ОСОБА_6 08 травня 2015 року зробив на її копії резолюцію, адресовану ОСОБА_14 і ОСОБА_15 . 
27. Крім цього, інформація щодо згаданих судових процесів була відображена в автоматизованій інформаційній системі «Суди».
28. За таких обставин висновок про необізнаність ОДПІ з відповідними рішеннями адміністративних судів зроблено без врахування всієї сукупності наданих доказів.
Щодо повноважень ОСОБА_6 . 
29. Суд вважає обґрунтованими й доводи сторони обвинувачення про безпідставність висновку про те, що Наказ № 97 не покладає на виправданого обов`язку контролювати роботу відповідних підрозділів ОДПІ, у тому числі і відділу з питань бюджетного відшкодування.
30. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що цей Наказ зобов`язував виправданого координувати роботу між підрозділами, проте не зобов`язував контролювати їх роботу. 
31. Як вбачається з тексту Наказу, він виданий з метою забезпечення належної роботи ОДПІ, підвищення ефективності здійснення контролю за роботою структурних підрозділів, забезпечення належної взаємодії між ними та розподіляє обов`язки по координації роботи відповідних структурних підрозділів ОДПІ, закріплюючи за ОСОБА_6 координацію роботи певних підрозділів. Апеляційний суд не обґрунтував, чому координація роботи підрозділів виключає обов`язок контролювати їх роботу.
32. Апеляційний суд також не пояснив, як короткочасна відсутність виправданого через хворобу (з 21 по 28 травня 2015 року) нівелює його можливу відповідальність за тривалу бездіяльність, яка є предметом цього провадження.
Щодо термінів нарахування пені

33. Суд вважає обґрунтованими доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції без достатніх пояснень проігнорував рішення ВОАС від 28 грудня 2017 року, яким визначений початок нарахування пені 08 квітня 2015 року[3]. Відповідно до принципу правової визначеності, кримінальний суд не може без переконливих причин переглядати обставини, остаточно встановлені в адміністративному судочинстві щодо того ж предмета спору.
Підсумок

34. Суд вважає, що апеляційна інстанція порушила вимоги статей 370 і 419 КПК, не надавши вичерпних відповідей на доводи сторони обвинувачення та побудувавши свої висновки на вибірковому аналізі доказів.
35. Суд згідно зі статтею 433 КПК не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржених судових рішеннях, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, а тому не може усунути ці порушення. З огляду на це, Суд вважає, що ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
36. Під час нового розгляду апеляційному суду необхідно врахувати викладене, здійснити провадження з додержанням вимог чинного законодавства і постановити рішення, яке відповідатиме положенням статті 370 КПК з урахуванням приписів статті 439 цього Кодексу.
На підставі викладеного, керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Вінницького апеляційного суду від 10 квітня 2025 року щодо  ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1  ОСОБА_2 ОСОБА_3 

[1] Постанови від 17 листопада 2022 року у справі № 564/2082/16-к, https://reyestr.court.gov.ua/Review/107441897; від 27 березня 2023 року у справі № 146/1683/18, https://reyestr.court.gov.ua/Review/109911852; від 10 листопада 2022 року у справі № 206/4419/17, https://reyestr.court.gov.ua/Review/107719849; від 26 вересня 2023 року у справі № 382/646/19, https://reyestr.court.gov.ua/Review/113901639

[2] Постанови від 27 березня 2018 року, № 521/18730/13-к; від 16 липня 2024 року, № 359/6507/23; ухвали від 10 травня 2018 року, № 369/9091/16-к; від 28 лютого 2020 року, № 159/451/16-к

[3] https://reyestr.court.gov.ua/Review/71392291