Головуючий у суді першої інстанції: Вовк О.І.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
справа № 755/22007/24
провадження № 33/824/97/2026 

10 березня 2026 року Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Шкоріної О.І.,

за участю прокурора офісу Генерального прокурора Шкурпела Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новий Корець Рівненської області, громадянина України, освіта вища, неодруженого, працюючого заступником директора в Державному підприємстві «Український фармацевтичний інститут якості», за адресою: м. Київ, пр-т Соборності, 7-А, офіс 404, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 4 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,подану захисником Дешевим Олександром Анатолійовичем, на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 4 лютого 2025 року,-
В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 4 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, зі стягненням судового збору на користь держави в розмірі 605, 20 грн. 
Як убачається з даних, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення № 1006 від 12 грудня 2024 року, ОСОБА_1 обіймаючи посаду заступника директора Державного підприємства «Український фармацевтичний інститут якості» (далі - ДП «Український фармацевтичний інститут якості»), будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та відповідно до підпункту «а» пункту другого частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» являється суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції», 23 лютого 2024 року о 11-23 год. подав завідомо недостовірні відомості у щорічній декларації за 2022 рік, які відрізняються від достовірних на суму понад 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації, тобто на суму 339130,52 грн. 
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, 13 лютого 2025 року захисник  ОСОБА_1 , адвокат Дешевий О.А. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, просив її скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.
Вважає, що суд першої інстанції не довів форму вини, мету і мотив вчинення ОСОБА_1 правопорушення. Докази, покладені в основу оскаржуваного рішення не підтверджують наявності умислу в діях ОСОБА_1 за подання завідомо неправдивих відомостей у щорічній декларації за 2022 рік. Зазначає, що квартиру номер АДРЕСА_3 апелянт вказав у розділі місце проживання, що підтверджує відсутність в його діях умислу приховувати вказану квартиру. Щодо відсутності інформації про вартість цієї квартири, то у матеріалах справи також відсутні докази, що апелянту було відомо таку інформацію. Таким чином судом першої інстанції не обґрунтовано суб`єктивну сторону інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення.
Також вважає, що провадження в цій справі підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків передбачених статтею 38 КУпАП.
В судовому засіданні 23 травня 2025 року ОСОБА_1 та його захисник адвокат Дешевий О.А. апеляційну скаргу підтримали.
В подальшому ОСОБА_1 в судові засідання не з'являвся, до суду 10 березня 2026 року подав клопотання про розгляд справи без його участі, підтримавши доводи та вимоги апеляційної скарги.
Вислухавши пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст. ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
Даних вимог закону судом першої інстанції в повній мірі дотримано не було.
Так, притягуючи до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, суд першої інстанції повно, всебічно і об`єктивно не з`ясував обставини справи, належним чином не проаналізував наявні в справі матеріали, у зв`язку з чим, дійшов необґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.
Обґрунтовуючи свої висновки, суд першої інстанції формально послався на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого . 4 ст. 172-6 КУпАП підтверджується серед іншого протоколом про адміністративне правопорушення, копією листа НАЗК від 7 листопада 2024 року про направлення обґрунтованих висновків до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, копіями виписок по рахункам ОСОБА_1 , копією довідки № 558/24 про результати проведення повної перевірки декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2022 рік (виправленої) поданої ОСОБА_1 , заступником директора ДП «Український фармацевтичний інститут якості.
Проте такі висновки суду не відповідають обставинам справи з урахуванням наступного.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Так, відповідно з абз. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Статтею 46 Закону №1700-VІІ встановлено, які відомості необхідно зазначати у декларації і така інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції.
Отже, ОСОБА_1 обіймаючи посаду заступника директора Державного підприємства «Український фармацевтичний інститут якості», будучи суб`єктом декларування відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», 23 лютого 2024 року об 11-23 год. подав щорічну декларацію за 2022 рік, унікальний ідентифікатор документа - 336сее7b-7ef8-4df4-a00f-97aaf4677896..
Відповідно до абзацу четвертого частини першої статті 51-3 Закону України «Про запобігання корупції», підпункту другого пункту першого розділу V Порядку проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування НАЗК провело перевірку цієї декларації за результатами якої складено висновок щодо виявлення ознак корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, за яке передбачено адміністративну відповідальність, що затверджений Головою Національного агентства 06 листопада 2024 року.
У висновку Національним агентством встановлено, що ОСОБА_1 не зазначив відомості про квартиру загальною площею 36,5 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , яка є його фактичним місцем проживання відповідно до інформації, вказаної у розділі 2.1 декларації.
Відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником зазначеної квартири є ОСОБА_2 - мати суб`єкта декларування. Проте, придбання цього об`єкта нерухомості здійснив за довіреністю від 13 листопада 2017 року суб`єкт декларування. Тобто йому були відомі відомості про квартиру та ринкову вартість.
У договорі купівлі-продажу квартири від 14 листопада 2017 року зазначені усі характеристики придбаної квартири, у тому числі її ціна, яка за домовленістю сторін становить 49000,00 грн.
Згідно з відомостями, викладеними у звіті ПП «Україна Експерт-Центр» від 13 листопада 2017 року № Н-016/11/2011 вартість квартири становить 248668 грн.
Відповідно до роз`яснення Національного агентства, якщо у правовстановлюючому документі зазначено відомості про ціну і вартість об`єкта за грошовою оцінкою, для цілей декларування вказується вартість об`єкта за його грошовою оцінкою.
Враховуючи наведене, невнесення відомостей про квартиру до розділу 3 декларації вважається поданням суб`єктом декларування завідомо недостовірних відомостей або неподання таких відомостей.
Суб`єкт декларування зазначив відомості, які не відповідають дійсності на суму 248668,00 грн.
Таким чином, суб`єкт декларування у розділі 3 декларації зазначив відомості, які не відповідають дійсності на загальну суму 248668,00 грн., чим не дотримався вимоги пункту другого частини першої статті 46 Закону України «Про запобігання корупції».
У розділі 11 «Доходи» у тому числі подарунки» декларації суб`єкт декларування зазначив відомості, які не відповідають дійсності, про доходи, отримані ним від здійснення підприємницької діяльності, вказавши окремо дохід, отриманий від ТОВ «Нова Пошта» у розмірі 50001,00 грн., та від ОСОБА_3 у розмірі 5500,00 грн. Крім того, у полі «Вид доходу» для вказаних доходів суб`єкт декларування обрав позначку «Дохід від надання майна в оренду», а у полі «Джерело доходу» вказав відомості про зазначених контрагентів.
Відповідно до інформації з податкової декларації платника єдиного податку-фізичної особи за 2022 рік, поданої суб`єктом декларування, він отримав дохід у розмірі 121861,97 грн.
Враховуючи наведене, суб`єкту декларування необхідно зазначити отриманий дохід відповідно до поданої ним податкової декларації та вказати себе джерелом доходу.
Суб`єкт декларування зазначив відомості, які не відповідають дійсності на суму 66360,97 грн.
Окрім цього суб`єкт декларування не зазначив відомостей про дохід, отриманий ним від продажу частки ТОВ «Центр сучасних фармацевтичних рішень» у розмірі 20%, що становить у грошовому еквіваленті 10000,00 грн.
Відчуження корпоративних прав здійснено на підставі договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Центр сучасних фармацевтичних рішень» від 04 травня 2022 року.
Суб`єкт декларування зазначив відомості, які не відповідають дійсності на суму 10000,00 грн.
Таким чином, суб`єкт декларування у розділі 11 декларації зазначив відомості, які не відповідають дійсності на загальну суму 76360,97 грн., чим не дотримав вимоги пункту сьомого частини першої статті 46 Закону України «Про запобігання корупції».
У розділі 12 «Грошові активи» декларації суб`єкт декларування не зазначив відомостей про залишок коштів, розміщених ним на банківських рахунках в АТ КБ «Приват Банк» у розмірах 13903,68 грн. та 5,08 євро, що становить за курсом Національного банку України станом на 31 грудня 2022 (1 євро - 38,9510 грн.) 197,87 грн., що підтверджується інформацією банку. Відомості про активи в різних валютах підлягають декларуванню окремо.
Суб`єкт декларування зазначив відомості, які не відповідають дійсності на суму 14101,55 грн.
Таким чином, суб`єкт декларування у розділі 12 декларації зазначив відомості, які не відповідають дійсності на загальну суму 14101,55 грн., чим не дотримав вимоги пункту восьмого частини першої статті 46 Закону України «Про запобігання корупції».
За результатами повної перевірки декларації щодо з`ясування достовірності задекларованих відомостей встановлено, що суб`єкт декларування при поданні декларації вказав відомості, які не відповідають дійсності на загальну суму 339130,52 грн., чим не дотримав вимог пунктів другого, сьомого, восьмого частини першої статті 46 Закону України «Про запобігання корупції».
В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності посилається на те, що в діях ОСОБА_1 при поданні декларації за 2022 рік відсутній умисел, що полягає у приховуванні відомостей про квартиру номер АДРЕСА_3 , оскільки інформація про таку зазначена ним у розділі 2.1 декларації.
У відповідності до положення ст. 9 КпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч.4 ст.172-6 КУпАП подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У примітці до цієї статті визначено, що відповідальність за цією статтею за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, настає у випадку, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб ( в редакції чинній станом на 2022 рік).
Склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного. Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднаються у чотири групи (елементи): об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт адміністративного правопорушення та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Суб`єктивна сторона - відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи - є необхідним елементом суб`єктивної сторони.
З урахуванням того, що під спрямованістю умислу розуміється мобілізація інтелектуально - вольових зусиль винного на вчинення діяння, що посягає на конкретний об`єкт, таке діяння здійснюється обраним особою способом та заподіює конкретні наслідки.
При цьому, для кваліфікації діяння безпосереднє і вкрай важливе значення має встановлення виду умислу за ступенем конкретизації в свідомості суб`єкта передбачення можливості настання суспільно-небезпечних наслідків, до яких відносять визначений, альтернативний і невизначений умисел, оскільки вчинене може бути кваліфіковане за ч.4 ст. 172-6 КУпАП лише за умови встановлення прямого визначеного умислу, де особа має конкретне, точне уявлення про індивідуально визначений результат свого діяння, передбачає можливість (неминучість) настання конкретних суспільно небезпечних наслідків.
Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності (постанова ВС від 25 травня 2021 року у справі № 383/1120/16-а (2-а/383/4/17).
Суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.
Установлено, що ОСОБА_1 у п.2.1 декларації за 2022 рік вказав його фактичне місце проживання - квартиру загальною площею 36,5 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить його матері ОСОБА_2 .
Саме по собі не зазначення ОСОБА_1 у поданій ним декларації за 2022 рік відомостей про квартиру у розділі 3 декларації, хоча і є формальним порушенням Закону, але не свідчить про наявність у останнього умислу на подання завідомо недостовірних відомостей з метою ухилення від вимог фінансового контролю.
Посилання суду першої інстанції на те, що квартира була придбана ОСОБА_4 за довіреністю від 13 листопада 2017 року на ім'я матері не підтверджує «поза розумним сумнівом» наявності у декларанта умислу подати завідомо недостовірні відомості у декларації.
Таким чином, оскільки не доведено що ОСОБА_4 , не зазначивши у розділі 3 декларації за 2022 рік відомості про квартирі вартістю 248668,00 грн., мав умисел на подання завідомо недостовірних відомостей, - відсутні підстави вважати, що в діях останнього є склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.4 ст.172-6 КУпАП, з урахуванням визначених у цій статті меж вартості стосовно майна або іншого об'єкта декларування, яка відрізняється від достовірної на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Ухвалюючи судове рішення про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції зазначених обставин не дослідив та не врахував, внаслідок чого прийшов до помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, а тому постанова підлягає скасуванню, а провадження -закриттю за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану захисником Дешевим Олександром Анатолійовичем, задовольнити.
Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 4 лютого 2025 року, якою  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП..
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І. Шкоріна