РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
26 березня 2026 р.  Справа № 120/2521/26
Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Свентуха Віталія Михайловича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Центрально-Західного міжрегіонального територіального управління національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

до Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали справи за позовом Центрально-Західного міжрегіонального територіального управління національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови.
Позовні вимоги мотивовані протиправністю постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Сінгаєвської О.М. про накладення штрафу від 19.02.2026 року у виконавчому провадженні №78227502
Ухвалою суду від 03.03.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 03.03.2026 року заяву представника позивача про забезпечення позову задоволено та зупинено дію постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Сінгаєвської О.М. про накладення штрафу від 19.02.2026 року у виконавчому провадженні №78227502 до набрання законної сили рішенням суду у цій справі.
16.03.2026 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки боржник не надав державному виконавцю належних доказів на підтвердження нарахування та виплати стягувачу заробітної плати за час відсторонення від виконання посадових обов`язків за період з 12.06.2023 по 30.06.2023 включно.
З огляду на викладене, враховуючи невиконання боржником без поважних причин рішення суду, державним виконавцем 19.02.2026 винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.
17.03.2026 року представником позивача подано додаткові пояснення у справі в яких вказано, що на момент винесення постанови про накладення штрафу факту невиконання судового рішення не існувало, а позивач фактично притягується до відповідальності за вже виконане рішення.
10.03.2026 року представником третьої особи подано до суду пояснення щодо позову в порядку 165 КАС України у яких зазначено про відсутність підстав для задоволення позову.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05.12.2024 у справі №120/10848/24, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2025, зокрема зобов`язано Центрально-Західне міжрегіональне територіальне управління Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час відсторонення від виконання посадових обов`язків за період з 12.06.2023 по 30.06.2023 включно.
28.05.2025 Вінницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №120/10848/24.
30.05.2025 ОСОБА_1 звернулась до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою про примусове виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05.12.2024 на підставі виконавчого листа №120/10848/24.
Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30.05.2025 відкрито виконавче провадження №78227502 щодо виконання виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду від 28.05.2025 у справі № 120/10848/24 про зобов`язання Центрально-Західне міжрегіональне територіальне управління Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час відсторонення від виконання посадових обов`язків за період з 12.06.2023 по 30.06.2023 включно.
За результатами розгляду вищезазначеної постанови про відкриття виконавчого провадження Центрально-Західним ТУ АРМА головному державному виконавцю направлено лист вх.№2957/4.1-26 від 04.06.2025 у якому вказано, що 27.03.2025 року Центрально-Західне ТУ АРМА добровільно виконало рішення суду, ще до моменту видачі виконавчого листа №120/10848/24.
До вказаного листа долучено копію квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 1 АТ "Ощадбанк" на суму 4568,20 грн. Дата платіжної операції зазначена 27.03.2025, платник: Центрально-Західне ТУ АРМА через ОСОБА_2 , отримувач: Вітов Наталя Іванівна, призначення платежу: на виконання рішення ВОАС від 05.12.2024 та постанови СААС від 27.03.2025 року в справі №120/10848/24 в повному обсязі.
Головним державним виконавцем 17.06.2025 було винесено вимогу, відповідно до якої виконавець вимагав у Центрально-Західного ТУ АРМА в строк до 24.06.2025 надати до відділу примусового виконання рішень документальне підтвердження щодо повного та фактичного виконання рішення суду, зокрема документальне підтвердження нарахування на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час відсторонення від виконання посадових обов`язків за період з 12.06.2023 по 30.06.2023 включно.
Центрально-Західне ТУ АРМА 24.06.2025 направило головному державному виконавцю клопотання, у якому зазначило, що на виконання вимоги державного виконавця від 17.06.2025 надано розрахунковий лист за березень 2025 року щодо нарахування на користь ОСОБА_1 виплати за рішенням суду в сумі 4568,20 грн., а також повідомлено, що рішення у справі №120/10848/24 виконано боржником добровільно 27.03.2025.
У зв`язку з викладеним Центрально-Західне ТУ АРМА просило державного виконавця закінчити виконавче провадження №78227502, відкрите 30.05.2025.
10.07.2025 державним виконавцем винесено вимогу, відповідно до якої державний виконавець вимагав від боржника в строк до 18.07.2025 надати належне документальне підтвердження нарахування (розрахунковий лист) на користь ОСОБА_1 заробітної плати за час відсторонення від виконання посадових обов`язків за період з 12.06.2023 по 30.06.2023 включно.
11.07.2025 Центрально-Західне ТУ АРМА направило головному державному виконавцю заяву, в якій просило повідомити про розгляд та прийняте рішення стосовно клопотання від 24.06.2025 про закінчення виконавчого провадження № 78227502.
Листом від 17.07.2025 № 10006/4.1-28/3 начальник відділу примусового виконання рішень повідомив Центрально-Західне ТУ АРМА про передчасність прийняття рішення про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з ненадання доказів, що підтверджують нарахування стягувачу заробітної плати за час відсторонення від виконання посадових обов`язків за період з 12.06.2023 по 30.06.2023 включно.
Листом від 18.07.2025 № 01-31/562/03-25 Центрально-Західне ТУ АРМА повідомило державного виконавця про те, що рішення у справі № 120/10848/24 виконано у повному обсязі ще 27.03.2025, до моменту видачі виконавчого листа. Розрахунковий лист наданий разом із клопотанням від 24.06.2025 № 01-31/490/03-25 та складений відповідно до вимог законодавства. Інші документи, крім наданих, в Центрально-Західному ТУ АРМА не створювались.
Надалі, головний державний виконавець Сінгаєвська О.М. звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з заявою про роз`яснення рішення суду у справі №120/10848/24, в якій просила роз`яснити зміст рішення, зазначивши чи підпадає під дію положень ст. 110 КЗпП та ст. 30 Закону України "Про оплату праці" зобов`язання боржника за рішенням суду №120/10848/24 щодо нарахування ОСОБА_3 заробітної плати за час відсторонення від виконання посадових обов`язків за період з 12.06.2023 по 30.06.2023 включно, з врахуванням складових, а саме: загальної суми заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розмірів і підстав відрахувань із заробітної плати; суми заробітної плати, що належить до виплати.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 29.08.2025 у задоволенні заяви про роз`яснення рішення суду відмовлено.
При цьому, у вказаній ухвалі колегія суддів зазначила, що рішенням суду не зобов`язано відповідача здійснити розрахунок заробітної плати ОСОБА_1 за час відсторонення від виконання посадових обов`язків за період з 12.06.2023 по 30.06.2023.
Більше того, у рішенні суд не надавав оцінку нормам ст. 110 КЗпП та ст. 30 Закону України "Про оплату праці" та які складові має включати розрахунок під час нарахування середнього заробітку за час відсторонення від виконання посадових обов`язків.
У мотивувальній частині рішення суд констатував право ОСОБА_1 на оплату середнього заробітку за час відсторонення від виконання посадових обов`язків та визначив період, за який позивач має право на відповідну оплату.
У той же час, суд вказав, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом 2-х місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.
18.09.2025 головним державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду в справі №120/10848/24.
Не погодившись із вказаною постановою, стягувач оскаржила її до Вінницького окружного адміністративного суду.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11.11.2025 року у справі №120/13684/25 визнано протиправною та скасовано постанову від 18.09.2025 про закінчення виконавчого провадження № 78227502 з примусового виконання виконавчого листа №120/10848/24, виданого 28.05.2025 року Вінницьким окружним адміністративним судом.
Скасовуючи постанову від 18.09.2025 про закінчення виконавчого провадження № 78227502 суд у наведеному вище рішенні вказав, що в порушення вимог Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем не здійснено належної перевірки виконання боржником рішення суду в справі №120/10848/24, зокрема чи виплачена стягувачу ОСОБА_1 сума коштів 4568,20 грн. відповідає сумі коштів, яка мала бути нарахована ОСОБА_1 як заробітна плата за час відсторонення від виконання посадових обов`язків за період з 12.06.2023 по 30.06.2023 включно відповідно до пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року.
Судом також зазначено, що наданий боржником 17.06.2025 державному виконавцю розрахунковий лист за березень 2025 року щодо нарахування на користь ОСОБА_1 виплати за рішенням суду на суму 4568,20 грн. не є належним доказом нарахування ОСОБА_1 заробітної плати за час відсторонення від виконання посадових обов`язків за період з 12.06.2023 по 30.06.2023 включно відповідно до пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року, більш того, він взагалі не містить інформації складових заробітної плати, з яких здійснювалось нарахування, сум утримання (ПДФО, ЄСВ, військовий збір) із заробітної плати.
Зазначене рішення суду набрало законної сили 09.12.2025 року.
12.12.2025 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Сінгаєвською О.М. винесено постанову про відновлення виконавчого провадження №78227507.
26.12.2025 року вимогою державного виконавця зобов`язано боржника у строк до 08.01.2026 року надати до відділу примусового виконання рішень документальне підтвердження щодо повного та фактичного виконання рішення суду, з урахуванням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11.11.2025 року у справі №120/13684/25.
Листом від 07.01.2026 представник Центрально-Західного ТУ АРМА повідомив державного виконавця про повне виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05.12.2024 та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2025 у справі №120/10848/24.
Зокрема, зазначено, що на користь ОСОБА_1 нараховано та виплачено 4568,20 грн., а також сплачено обов`язкові платежі: податок на доходи фізичних осіб у сумі 822,30 грн., єдиний соціальний внесок у сумі 1005,00 грн. та військовий збір у сумі 68,60 грн.
Вказані суми відображено у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного соціального внеску за відповідні звітні періоди.
15.01.2026 року державним виконавцем в адресу боржника повторно скеровано вимогу якою зобов`язано у строк до 26.01.2026 року надати до відділу примусового виконання рішень документальне підтвердження щодо повного та фактичного виконання рішення суду, з урахуванням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11.11.2025 року у справі №120/13684/25.
Листом від 26.01.2026 року боржник повідомив державного виконавця, що у виконавчому провадженні № 78227502, відкритому 30.05.2025 року, Центрально-західним ТУ АРМА надано всі необхідні документи, які підтверджують нарахування, виплату ОСОБА_1 , а також сплату ПДФО, ЄСВ та військового збору, і ці документи долучені до матеріалів виконавчого провадження.
29.01.2026 державним виконавцем вкотре направлено вимогу якою зобов`язано боржника в строк до 06.02.2026 року надати до відділу примусового виконання рішень інформацію (копію розрахункових листів) відносно складових заробітної плати ОСОБА_1 , яка була виплачена їй за фактично відпрацьовані дні у квітні та травні 2023 року.
Листом від 05.02.2026 року представник Центрально-Західного ТУ АРМА повідомив державного виконавця, що зазначені документи уже були надані та містяться в матеріалах виконавчого провадження.
Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Сінгаєвською О.М. від 19.02.2026 року в рамках виконавчого провадження №78227502 накладено штраф у розмірі 5100 грн. на боржника у зв`язку з невиконанням рішення суду і зобов`язано останнього протягом десяти робочих днів виконати останнє.
Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду для її скасування.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Питання примусового виконання судових рішень регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
У відповідності до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За змістом статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
У відповідності до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Як слідує із матеріалів справи, оскаржувана постанова від 19.02.2026 року про накладення штрафу на боржника в розмірі 5100 грн. винесена відповідачем на підставі статей 63, 75 Закону № 1404-VIII із мотивів невиконання рішення суду без поважних причин.
Відповідно до частин 1, 2 статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Згідно з частиною третьою статті 63 Закону № 1404-VІІІ виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Отже, з аналізу вказаних норм вбачається, що Законом № 1404-VIII встановлено відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення без поважних причин. А тому, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу, має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
При цьому, поважними в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Предметом даного спору є правомірність винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу у зв`язку з невиконанням боржником судового рішення.
При цьому, суд зауважує, що сам по собі факт здійснення боржником певної виплати на користь стягувача не є безумовним підтвердженням належного виконання судового рішення, оскільки виконання судового рішення передбачає не лише здійснення виплати, а й дотримання визначеного законом порядку нарахування відповідних сум, їх обґрунтованість та документальне підтвердження. 
Вирішуючи даний спір, врахуванню підлягають висновки, викладені у рішенні Вінницького окружного адміністративного суду від 11.11.2025 у справі №120/13684/25, яке набрало законної сили та яким було скасовано постанову державного виконавця від 18.09.2025 про закінчення виконавчого провадження № 78227502 з примусового виконання виконавчого листа №120/10848/24.
Зазначеним судовим рішенням встановлено обставини, що мають преюдиційне значення для розгляду цієї справи, а саме: державним виконавцем не було здійснено належної перевірки фактичного виконання рішення суду; не перевірено відповідність фактично виплаченої суми тій сумі, яка мала бути нарахована відповідно до вимог пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року; наданий боржником розрахунковий лист не є належним доказом виконання судового рішення, оскільки не містить відомостей про складові заробітної плати, порядок її обчислення та інформації про здійснені утримання; подані боржником документи не дають можливості встановити правильність нарахування середнього заробітку за визначений судом період.
Таким чином, судом у справі №120/13684/25 фактично констатовано неналежність та недостатність доказів, поданих боржником на підтвердження виконання рішення суду.
Суд наголошує, що вказані висновки є обов`язковими для врахування як державним виконавцем, так і боржником під час подальшого здійснення виконавчого провадження, оскільки вони прямо стосуються способу та обсягу виконання судового рішення.
Однак, як встановлено під час розгляду цієї справи, боржником після відновлення виконавчого провадження не було вжито належних заходів для усунення встановлених судом недоліків.
Надані боржником документи не містять нових відомостей і фактично повторюють раніше оцінені судом матеріали, при цьому інших доказів, які б підтверджували правильність нарахування середнього заробітку, не надано.
За таких обставин суд дійшов висновку, що боржник фактично проігнорував обов`язкові для нього висновки суду, не надав належних та допустимих доказів виконання рішення суду, а отже, не довів факту його виконання у повному обсязі.
Суд також враховує, що обов`язок доведення факту виконання судового рішення покладається саме на боржника, який повинен підтвердити не лише факт виплати грошових коштів, а й правильність їх нарахування відповідно до вимог законодавства.
Відсутність таких доказів свідчить про невиконання рішення суду у розумінні Закону України "Про виконавче провадження".
За наведених обставин суд вважає обґрунтованим висновок державного виконавця про невиконання боржником судового рішення без поважних причин, що відповідно до вимог статей 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" є підставою для накладення штрафу.
Доводи позивача про повне та належне виконання рішення суду не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, спростовуються наявними у справі доказами та зводяться до переоцінки обставин, які вже були предметом судового дослідження у справі №120/13684/25.
За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Сінгаєвською О.М. правомірно, з дотриманням норм Закону України "Про виконавче провадження", прийнято постанову від 19.02.2026 про накладення на Центрально-Західне міжрегіональне територіальне управління національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів штрафу в сумі 5100,00 грн. за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні №78227502.
У відповідності до положень частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, сплачена позивачем при зверненні до суду сума судового збору відшкодуванню згідно статті 139 КАС України не підлягає.
Відповідно до частини 6 статті 157 КАС України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.
Відтак, застосовані ухвалою суду від 03.03.2026 року заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили цим рішенням суду.
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 287, 295 КАС України,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.
За змістом положень абз. 2 ч. 1 ст. 295 КАС України якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Позивач: Центрально-Західне міжрегіональне територіальне управління національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (вул. 600-річчя, 25, м. Вінниця, 21027, ЄДРПОУ 42639235);
Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21018, ЄДРПОУ 45798761);
Третя особа: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя Свентух Віталій Михайлович