Справа № 444/408/25 Головуючий у 1 інстанції: Оприск З. Л 
Провадження № 22-ц/811/2358/25 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 лютого 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючої судді: Мікуш Ю.Р.,
суддів: Савуляка Р.В.,Шандри М.М.,
секретар Іванова О.О.
з участю: представника ОСОБА_1 -адвоката Трофімова Р.В., представника Військової частини НОМЕР_1 –Захарової Ю.О., представника ІНФОРМАЦІЯ_1 –Горошко В.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника Військової частини НОМЕР_2 Юлії Олександрівни на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 02 червня 2025 року у справі №444/408/25 за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заінтересовані особи: Жовківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ),Адміністрація Державної прикордонної служби України, Міністерство внутрішніх справ, ОСОБА_4 про оголошення фізичної особи померлою

в с т а н о в и в :

29 січня 2025 року засобами поштового зв"язку представник ОСОБА_1 – адвокат Трофімов Руслан Валерійович подав до суду заяву про оголошення особи померлою.
Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є матір`ю військовослужбовця ОСОБА_5 , який з 02.02.2023 року вважається таким, що пропав безвісти під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини в місті Бахмут Донецької області. Вже майже рік відносно її сина відсутні будь-які відомості щодо місцеперебування у зв"язку з чим його матір ОСОБА_1 змушена звернутись до суду із заявою про оголошення її сина та батька ОСОБА_2 та ОСОБА_3 померлим. 
02.05.2022 року молодший сержант ОСОБА_5 , якого наказом Голови Державної прикордонної служби України від 26.04.2022 року №397-ОС зараховано у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 02.05.2022 року зарахований до списків особового складу та усіх видів забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Згідно з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин ОСОБА_5 станом на 18.10.2023 року обліковується, як особа, яка зникла на території бойових дій (під час воєнних дій). Згідно з даними з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави - агресора будь-яка інформація про перебування ОСОБА_5 у полоні - відсутня. 
На даний час також відсутні будь-які відомості про те, що військовослужбовець ОСОБА_5 живий, перебуває у полоні, знаходиться на непідконтрольній території з інших причин, виїхав за межі України або він переховується від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності. 
За фактом зникнення безвісти 02.02.2023 року військовослужбовця ОСОБА_5 комісія з службових розслідувань ІНФОРМАЦІЯ_2 провела службове розслідування. Причинами та умовами відсутності, зокрема, сержанта ОСОБА_5 , є протиправні дії невстановлених осіб в умовах військової агресії з боку російської федерації, які вчиненні на території України шляхом застосування зброї відносно військовослужбовців Державної прикордонної служби України на околиці населеного пункту Бахмут Донецької області 03.02.2023 року. 
За підсумками службового розслідування встановлено, що сержант ОСОБА_5 вважається таким, що зник безвісти 02.02.2023 року у м. Бахмут Донецької області під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. 
Заява подається ОСОБА_1 з метою державної реєстрації смерті її сина; прийняття спадщини; отримання одноразової грошової допомоги; набуття статусу члена сім`ї загиблого Захисника України.
Просить оголосити померлим ОСОБА_5 , датою смерті ОСОБА_5 , вважати ІНФОРМАЦІЯ_5 ; місцем смерті ОСОБА_5 , вважати населений пункт Бахмут Донецької області Україна; вважати, що загибель сержанта ОСОБА_5 , пов`язана із захистом Батьківщини та настала під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 02 червня 2025 року заяву задоволено повністю.
Оголошено ОСОБА_5 , громадянина України, жителя села Боянець Шептицького району Львівської області – померлим.
Датою смерті ОСОБА_5 , громадянина України, жителя села Боянець Шептицького району Львівської області, визначено ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Місцем смерті ОСОБА_5 громадянина України, жителя села Боянець Шептицького району Львівської області, є населений пункт Бахмут Донецької області, Україна.
Визначено, що загибель сержанта ОСОБА_5 пов`язана із захистом Батьківщини та настала під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Рішення суду оскаржила представник Військової частини НОМЕР_1 - Захарова Юлія Олександрівна. Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним, необгрунтованим та таким, що постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Матеріали справи не містять достатньої кількість доказів щодо припущення вірогідної смерті ОСОБА_5 .
Оголошуючи сержанта ОСОБА_5 померлим, суд першої інстанції вийшов за межі наданих повноважень та встановив причинний зв`язок ймовірної смерті з захистом Батьківщини ухвалюючи, що загибель сержанта ОСОБА_5 пов`язана із захистом Батьківщини та настала під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Повноваження встановлення причинного зв`язку смерті військовослужбовців, які проходять військову службу у Держприкордонслужбі покладаються на ВЛК, а суд першої інстанції приймаючи рішення в цій частині вийшов за межі наданих повноважень не надаючи їм жодного обґрунтування.
Просить рішення Жовківського районного суду Львівської області від 02 червня 2025 року скасувати та ухвалити нову постанову про відмову у задоволені заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Від представника заявника – адвоката Трофімова Р.В. надійшло письмове пояснення на апеляційну скаргу. У поясненнях адвокат зазначає, що не погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає правильними висновки суду про те, що існує високе припущення про ймовірну загибель військовослужбовця. Твердження апелянта про те, що в суду не було підстав для встановлення причинного зв`язку ймовірної смерті військовослужбовця з захистом Батьківщини вважає безпідставним, оскільки судова практика касаційного суду свідчить про необхідність встановлення причинного зв`язку з метою реалізації особистих та майнових прав спадкоємців військовослужбовця. Просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.
Судом встановлені такі обставини.
Заявник ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_5 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 (а.с.24,26).
Заявник ОСОБА_1 є законним опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відповідно до рішення Великомостівської міської ради №88 від 11 липня 2024 року (а.с.76).
З копії довідки № 08/5313 від 06.11.2024 року, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , вбачається, що молодший сержант ОСОБА_5 з 02 травня 2022 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та з 21.12.2022 року по 11.02.2023 року брав безпосередню участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії в Донецької та Луганській областях (а.с.28).
З копії витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №582-ОС від 02.05.2022 року вбачається, що молодший сержант ОСОБА_5 , якого наказом Голови Державної прикордонної служби України від 26.04.2022 року №397-ОС зараховано у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 02.05.2022 року зарахований до списків особового складу та усіх видів забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вважати таким, що приступив до виконання службових обов`язків (а.с.29). 
З копії листа № 32/1076-23-Вих від 16.02.2023 року, виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що 16.02.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_2 було сповіщено матері ОСОБА_5 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_8 під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини в м. Бахмут Донецької області сержант ОСОБА_5 зник безвісти під час бою (а.с.30).
З копії наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 від 03.02.2023 року №343-АГ про призначення службового розслідування та висновку службового розслідування за фактом відсутності військовослужбовців від 03.03.2023 року з додатками вбачається, що за підсумками службового розслідування встановлено, що сержант ОСОБА_5 вважається таким, що зник безвісти 02.02.2023 року у м. Бахмут Донецької області під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (а.с.31-46).
З копії довідки № 312 від 18.12.2024 року, виданої Виконавчим комітетом Великомостівської міської ради Львівської області, вбачається, що за місцем проживання ОСОБА_5 повідомлено, що він зареєстрований і проживав за адресою: АДРЕСА_1 . На даний час за цією адресою не проживає і вважається безвісти зниклим за особливих обставин (а.с.75).
З копії листа Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області від 26.02.2025 року № 5403/401/02/2025 вбачається, що досудове розслідування за фактом зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_5 триває та станом на 26.02.2025 року його місцезнаходження невідоме (а.с.142).
З витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин №20231018-1231, сформованого 18.10.2023 року встановлено, що ОСОБА_5 набув статусу особи зниклої без вісти 10.7.2023 року (а.с.67-68)
З листа ДП “Український національний центр розбудови миру” Міністерства національної єдності України №08-11/25706 від 19.12.2024 року встановлено, що підтвердження про перебування ОСОБА_5 у полоні від держави –агресора через Центральне агенство з розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста відсутнє, інформація про стан здоров`я від держави агресора через Центральне агенство з рошуку Міжнародного комітету Червоного Хреста відсутня, підтвердження про перебування в полоні держави –агресора з інших відкритих джерел відсутнє.(а.с.72) 
Ухвалюючи рішення про оголошення ОСОБА_5 померлим, суд виходив з того, що надані суду докази не є суперечливими щодо обставин його загибелі та є підставами для того, щоб зробити вірогідне припущення про його смерть ІНФОРМАЦІЯ_8 під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини в місті Бахмут Донецької області.
Також судом враховано те, що активні бойові дії на місці ймовірної загибелі ОСОБА_5 в м. Бахмут завершилися ІНФОРМАЦІЯ_10 , відтак з урахуванням конкретних обставин даної справи потрібно оголосити його померлим до спливу 2-х річного строку, передбаченого першим реченням частини другої статті 46 ЦК України, оскільки станом на день розгляду справи сплили шість місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції. 
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
При розгляді справ про оголошення особи померлою, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22, звертає увагу на наступне.
Оголошення фізичної особи померлою це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.
У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.
Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність.
Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну.
Відповідно до ч.1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
За змістом ч.2 ст. 46 ЦК фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
У ч.1 ст. 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру».
У ч.2 ст. 46 ЦК законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге).
Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до ч.2 ст. 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні.
Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені ч.2 ст. ст. 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій.
Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою.
Частина 2 ст. ст. 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України.
Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій.
Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою.
Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28 лютого 2025 року № 376.
Зазначений Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території.
Задовольняючи заяву, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що доказів у справі достатньо для висновку про вірогідну смерть сержанта ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_8 під час виконання бойового завдання під час проходження військової служби та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини.
З висновку службового розслідування за фактом відсутності військовослужбовців від 03.03.2023 року встановлено, що 01.02.2023 року сержант ОСОБА_5 разом з іншими військовослужбовцями та прикордонниками заступили на бойове чергування на ВОП «Перемога-4». Близько 10-00 год. 02.02.2023 року окупаційні війська зс рф нарощували сили та засоби на підступах до ВОП «Перемога-4». Близько 06-30 год. 03.02.2023 року внаслідок бойового зіткнення з окупаційними військами зс рф з військовослужбовцями відділу прикордонної служби №1 зв`язок було втрачено та подальше місцезнаходження військловослужбовців невідоме. Причинами та умовами відсутності, зокрема, сержанта ОСОБА_5 , є протиправні дії невстановлених осіб в умовах військової агресії з боку російської федерації, які вчиненні на території України шляхом застосування зброї відносно військовослужбовців Державної прикордонної служби України на околиці населеного пункту Бахмут Донецької області 03.02.2023 року. 
Будь-які відомості щодо місця перебування ОСОБА_5 за період з 02.02.2023 року по цей час відсутні.
Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція).
Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи.
З матеріалів справи вбачається, що надані заявником докази дають підстави для обґрунтованого припущення, що ОСОБА_5 міг загинути під час бойового зіткнення ІНФОРМАЦІЯ_8 , при виконанні бойового завдання.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд вийшов за межі повноважень, оскільки встановив причинний зв`язок ймовірної смерті з захистом Батьківщини є безпідставними, оскільки матеріали справи свідчать про те, що 01.02.2023 року сержант ОСОБА_5 заступив на бойове чергування та у момент бойового зіткнення з окупаційними військами зс рф ІНФОРМАЦІЯ_8 виконував бойове завдання .
Те, що сержант ОСОБА_5 зник під час виконання бойового завдання з відсічі збройної агресії російської федерації під час бою , стверджується також довідкою виданою ІНФОРМАЦІЯ_4 (тобто апелянтом).
З листа Об`єднаного центру з координації пошуку та звільнення військовополонених , незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі безпеки України від 07.01.2025 року №34/Т-143 встановлено, що відомості про місцезнаходження ОСОБА_5 , можливе перебування його у полоні держави-агресора , тощо, Об`єднаним центорм не отримувались. 
Зазначені докази підтверджують вірогідність смерті сержанта ОСОБА_5 02.02.2023 року.
У п.73 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2024 року у справі 755/11021/22 викладено висновок, що оголошення фізичної особи померлою пов`язується з виникненням у її родичів та інших заінтересованих осіб прав і законних інтересів, як-от: право на спадкування майна, отримання соціальних виплат, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, припинення шлюбу, припинення зобов`язань, пов`язаних із такою особою, або інші матеріальні чи нематеріальні інтереси, пов`язані зі смертю цієї особи, тощо. Зазначене рішення також має важливе значення для правового статусу членів сім`ї, їх соціального забезпечення та можливості розпоряджатися майном особи, яка була оголошена померлою. Це оголошення має наслідки й для договірних зобов`язань, кредитних відносин і будь-яких інших правочинів, у яких брала участь особа, оскільки це може вплинути на вимоги кредиторів та інші правовідносини, пов`язані із зобов`язаннями.
Тому зважаючи на те, що з моменту зникнення ОСОБА_5 безвісти минуло понад 3 роки та протягом цього часу жодних відомостей про нього не має, суд дійшов правильного висновку про оголошення його померлим. 
Оскільки доводи апеляційної скарги висновків судів першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість рішення не впливають, а тому колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін. 
Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23).
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-
у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника Військової частини НОМЕР_2 Юлії Олександрівни залишити без задоволення.
Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 02 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.
Повний текст постанови складений 05 березня 2026 року.

Головуюча суддя      Ю.Р. Мікуш

Судді:       Р.В. Савуляк 

М.М. Шандра