Справа № 296/6972/24
2/296/390/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" лютого 2026 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:
головуючого судді Маслак В.П.,
за участю секретаря судового засідання Пшегалінської К.В.
представника позивача Козуб О.М.
представника відповідача Козлова А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024р. ТОВ «Коллект Центр» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 4325275 від 16.06.2021 у розмірі 20610,27 грн. та судові витрати. 
Позов обґрунтовано тим, що 16.06.2021 р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позичальником, яким є ОСОБА_1 , укладено Договір про надання споживчого кредиту № 4325275.
04.02.2022 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 04-02-01/2022, відповідно умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 4325275.
У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, в тому числі за договором № 4325275 . 
У порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 16.06.2021 загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку заборгованості становить 20610,27 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням ( за тілом кредиту) – 6250,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 14250,00 грн.; інфляційні збитки – 100,00 грн.; нараховані 3% річних – 10,27 грн. 
Враховуючи зазначене, та оскільки відповідач всупереч вимогам кредитних договорів не виконав у повному обсязі грошові зобов`язання перед кредитодавцем, представник позивача просить вимоги позовної заяви задовольнити.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позові.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, вказав на його необґрунтованість. Крім цього, заперечив щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 9000 грн., вважає, що такі співрозмірними відповідно до обсягу наданих послуг. 
Заслухавши представника позивача, представника відповідача, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що 16.06.2021 р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позичальником, яким є ОСОБА_1 , укладено Договір про надання споживчого кредиту№ 4325275 (а.с. 5-9).
Відповідно до умов договору, банк відкрив позичальнику картковий рахунок, з максимальним лімітом в розмірі 6250,00 грн., в межах строку дії Договору 30 днів, стандартна процентна ставка - 1,90 % в мажах строку кредиту, 24079,41% - річних за стандартною ставкою; 7497,59% - річних за зниженою ставкою (а.с. 5-9).
Відповідно до п. 2.1 договору №4325275 про надання споживчого кредиту від 16.06.2021 року кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту.
Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1 договору (п. 2.4 договору).
Пунктом 3.1 договору погоджено, що нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредитування (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році.
За положеннями п.п. 4.3.1 договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п. 4.2.2-4.2.4. договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.
Споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах, передбачених п.п. 4.3.1 договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача у порядку, передбаченому в п. 4.2 договору.
Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором М953708, 16.06.2021 о 23:52:57.
Згідно додатку №1 до договору про надання споживчого кредиту № 4325275 від 16.06.2021 відповідач мала повернути до 16.07.2021 – 6250,00 грн основного боргу та 2671,88 грн. процентів за користування кредитом.
Згідно повідомлення ТОВ "ФК "ВЕЙ ФОР ПЕЙ" від 06.06.2024 вих № 4850-ВП, адресованого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», вбачається, що 16.06.2021 на карту № НОМЕР_1 зараховано 6250 грн. ( а.с. 12 (зворот) – 13).
Відповідно до виписки за договором № б/н за період 16.06.2021-20.06.2021 наданого АТ КБ «ПриватБанк» на картковий рахунок № НОМЕР_1 ОСОБА_1 16.06.2021 було зараховано переказ в сумі 6250,00 грн. (а.с. 115-116). 
04.02.2022 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 04-02-01/2022, відповідно умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 4325275 (24-29).
У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, в тому числі за договором № 4325275 (а.с. 30-36).
Банк перед відповідачем свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надав останньому можливість розпорядитися кредитними коштами.
Однак, у порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 16.06.2021 загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку заборгованості становить 20610,27 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням ( за тілом кредиту) – 6250,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 14250,00 грн.; інфляційні збитки – 100,00 грн.; нараховані 3% річних – 10,27 грн. (а.с.22-23).
Згідно реєстру боржників до договору №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 ОСОБА_1 за Договором про надання споживчого кредиту №4325275 має загальну суму заборгованості за кредитом – 20610,27 грн. (а.с. 34 (зворот) -35).
Таким чином між сторонами виникли зобов`язальні, цивільно-правові правовідносини у сфері кредитування, що регулюються нормами ЦК України
Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)
Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суму отриманих від ТОВ «АВЕНТУС Україна» грошових коштів не повернув.
Виходячи з викладеного, встановивши укладення між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 16.06.2021 року кредитного договору №4325275, продовження строку користування кредитом через автопролонгацію відповідно до вимог пункту 4.3 на 90 календарних днів поспіль, відсутність сплати боргу, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення тіла кредиту в сумі 20610,27 грн. та заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги в сумі 14250,00 грн.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, стягнути складові його вартості, зокрема, інфляційні збитки в сумі 100,00 грн. та 3% річних в сумі 10,27 грн. 
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. 
Судом встановлено, що відповідачка порушила строки повернення грошових коштів та сплати процентів, а тому існують обґрунтовані підстави для стягнення на користь позивача на підставі ст.625 ЦК України інфляційних втрат та 3% річних.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку та в повному обсязі ТОВ «Коллект Центр» не повернуті, проценти за користування кредитом, інфляційні збитки та нараховані 3% річних не сплачені, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості в цій частині підлягають до задоволення.
Відносно вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, що підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). 
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були понесені фактично, а їхній розмір є обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (Див. рішення «Лавентс проти Латвії» («Affaire Lavents c. Lettonie»), заява №58442/00 § 154).
З матеріалів справи встановлено, що між ТОВ «Коллект Центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» було укладено Договір про надання правової допомоги № 07-06/2024 від 07.06.2024 (а.с. 40(зворот) – 41).
Відповідно договору про надання правової допомоги № 07-06/2024 від 07.06.2024 до заявки на надання юридичної правової допомоги № 181 від 1 липня 2024р., витягу з акту №1 про надання юридичної правової допомоги від 05.07.2024р., загальна сума понесених витрат за надані послуги адвоката становить 9000,00 грн. (а.с. 40-45).
За змістом частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, наведеною у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.
Отже, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Суд бере до уваги, що представником відповідача в судовому засіданні заперечувалось стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у зв`язку з необґрунтованістю розміру, відсутності складності у розгляді справи. 
Оцінюючи співмірність, реальність та пропорційність судових витрат, які просила стягнути сторона позивача, а також те, що зазначена категорія справ є справою незначної складності, що в свою чергу не потребувало додаткових зусиль, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат в сумі 9000,00 грн. є явно завищеними, не відповідають співмірності та пропорційності судових витрат.
Отже, суд вважає, що в даному конкретному випадку з відповідача необхідно стягнути 3000,00 грн судових витрат на правничу допомогу. Саме таку суму суд вважає співмірною, реальною та пропорційною у цій справі
Разом з тим, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 3028,00грн.
Керуючись ст.ст.258-259, 268, 272-283 ЦПК України, суд, - 

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором № 4325275 від 16.06.2021р. у розмірі 20610,27 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 6250,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 14250,00 грн.; інфляційні збитки – 100,00 грн.; нараховані 3% річних – 10,27 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Головуючий суддя В. П. Маслак